Справа № 120/5816/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5816/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

28 листопада 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

секретаря судового засідання: Лунь Т. С.,

за участю:

представника позивача :Міровського Вадима Анатолійовича

представника відповідача: Франчука Ярослава Руслановича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яка полягає у ненаданні належної оцінки всім обставинам справи і наявним доказам.

Позивач в доводах апеляційної скарги відзначає про відсутність оцінки судом першої інстанції всіх наданих товариством доказів та просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції шляхом надання оцінки всім доказам, які стосуються реальності господарських операцій з ПП"Вікторія Плюс". При цьому, позивач повністю погоджується з резолютивною частиною рішення суду першої інстанції, яку просить залишити без змін.

27 листопада 2023 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. ст. 300, 304 КАС України, не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Також, висловив заперечення проти доводів апеляційної скарги відповідача та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги податкового органу та просив її задовольнити в повному обсязі, заперечивши, при цьому, проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг та додаткових пояснень, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №110/Ж1 від 20.10.2022 посадовими особами Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" щодо законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень по декларації з податку на додану вартість за червень 2022 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та податкових уточнюючих розрахунків.

За результатами проведеної перевірки Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №1475/Ж5/31-00-04-01-03/33776336 від 14.12.2022.

Перевіркою встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, пп. "г" п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до відмови у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку за червень 2022 року на 8209762 грн., заниження податкових зобов`язань на суму 853126 грн., завищення податкового кредиту на суму 504876 грн., завищення суми від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 1358002 грн., завищення суми бюджетного відшкодування на 853126 грн., завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у сумі 504876 грн.

В акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки №1475/Ж5/31-00-04-01-03/33776336 від 14.12.2022 вказано:

- ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на сировинні втрати під час переробки насіння соняшника за договорами на переробку давальницької сировини ПрАТ "Чернівецький олійно-жировий комбінат" та ПрАТ "Вінницький олійножировий комбінат", що призвело до заниження суми р. 4.3 Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за: ставкою 14% розділу І. Податкові зобов`язання та р. 19 Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ 853126,13 грн.;

- на відсутність в контрагентом позивача ПП "Вікторія В плюс" сільськогосподарської продукції у задекларованих обсягах, у зв`язку із відсутністю земельних ділянок у необхідній кількості.

- ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" до перевірки надано копії платіжних доручень, не завірених банківською установою які не можуть підтвердити факт сплати.

Не погоджуючись із висновками акта про результати документальної позапланової перевірки 03.01.2023 ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" подано заперечення на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №1475/Ж5/31-00-04-01-03/33776336 від 14.12.2022.

Листом від 21.01.2023 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків повідомлено позивача про результати розгляду поданих товариством заперечень, а саме вказано, що висновки акту перевірки залишено без змін.

25.01.2023 Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №3, яким ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість задекларовану на рахунок платника у банку за червень 2022 року на 853 126,00 грн., а також нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 426 563,00 грн.;

- №3, яким ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на суму 8209762,00 грн.;

№3, яким ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН", зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2022 року на 504 876,00 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 25.01.2023 за №3, №3, ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" подано до Державної податкової служби України скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення.

За результатами розгляду вищезазначеної скарги відповідач прийняв рішення №8990/6/99-00-06-01-02-06 від 12.04.2023, яким вирішено податкові повідомлення-рішення від 25.01.2023 за №3, №3 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними позивач звернувся до суду для їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовані положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 139.1.9 пунктом 139.1 статті 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За положеннями пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

З матеріалів справи встановлено, що податковим органом поставлено під сумнів та не підтверджено реальність вчинення господарських операцій у взаємовідносинах ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" із ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС".

Зокрема, здійснивши аналіз інформації, що міститься в АІС "Податковий блок" по контрагенту ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС", окрім іншого, встановлено, що за вказаним підприємством зареєстровано земельних ділянок (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться у Сумській області в розмірі 595,14 га.

Згідно з аналізом даних Єдиного реєстру податкових накладних починаючи з 01.06.2021 по 30.06.2022 (орієнтовний період збору та реалізації врожаю 2021 року) ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" реалізовано зернових в кількості 2530,107 т.

З урахуванням статистичних даних середньої врожайності сільськогосподарських культур в Сумській області в 2021 році, відповідач дійшов висновку про неможливість вирощування ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" с/г продукції у задекларованих обсягах, у зв`язку з відсутністю земельних ділянок у необхідній кількості. Як наслідок, через нестачу в контрагента позивача товару для реалізації за договором поставки №140049 від 05.05.2022 відповідач ставить під сумнів реальність господарських операцій за вищевказаним договором.

Даючи оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 01 березня 2023 року №120/1010/20-а направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції у подібних правовідносинах вказав, що для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Досліджуючи реальність здійснення господарських операцій позивача із ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" судом встановлено наступне.

05.05.2022 між ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" (постачальник) та ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" (покупець) укладено договір поставки №140049.

Відповідно до пункту 1.1. Договору постачальник передає, а покупець приймає й оплачує соняшник, що відповідає якості ДСТУ 7011:2009 з показниками якості не гіршими ніж визначено у п. 2.6 даного Договору. В даному пункті також визначено ціну за одиницю товару та загальну ціну товару.

Окремо вказано, що ціна та відповідно загальна вартість кожної окремої партії товару, а також фактичні показники якості товару в такій партії, що буде поставлена на умовах даного договору, буде значитись в окремій специфікації, яка буде являтись невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що Товар поставляється покупцю партіями на умовах DAP, місце передачі товару - залізнична станція "Чернівці - Північна ЛЗ", з подальшою доставкою покупцем на ПрАТ "Чернівецький олійно-жировий комбінат". Датою поставки товару є дата на залізничній накладній.

Покупець здійснює оплату за Товар у формі безготівкового розрахунку платіжним дорученням шляхом зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.1 Договору).

Згідно п. 3.2 Договору оплата за товар здійснюється покупцем протягом 7 банківських днів з моменту поставки відповідної партії товару, після отримання на свою адресу покупцем від постачальника рахунку-фактури та документів, вказаних у п. 2.4 та п. 8.7 даного Договору.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" з придбання соняшнику за Договором №140049 від 05.05.2022 позивачем надано до матеріалів спарви надано: специфікацію №1 від 23.05.2022 та Специфікацію №2 від 31.05.2022 до Договору поставки №140049 від 05.05.2022, видаткові накладні №24 від 22.05.2022, №30 від 31.05.2022, згідно яких ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" поставило ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" 728,75 т. та 254,95 т. соняшника, залізничними накладними від 31.05.2022 №43834472, №43811512 від 22.05.2022, платіжні доручення №21514 від 03.06.2022, №21581 від 13.06.2022, №21607 від 15.06.2022, №21635 від 17.06.2022, №21640 від 20.06.2022, №21675 від 22.06.2022, №21719 від 24.06.2022, податкову накладну №37 від 17.05.2022 та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №2 від 31.05.2022 до ПН №37 від 17.05.2022.

Колегія суддів звертає увагу, що акт перевірки не містить будь-яких зауважень щодо повноти та якості наданих на підтвердження реальності господарських операцій з придбання ТМЦ у вказаних вище контрагентів.

Як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції досліджено вищезазначені докази та встановлено, що позивачем, на підставі проведених господарських операцій та їх документального оформлення в повному обсязі доведено факт реальності здійснених господарських операцій ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" з ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС".

Разом з тим, з акту перевірки слідує, що висновки про нереальність здіснення між ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" та ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" господарської операції за договором поставки №140049 від 05.05.2022 базуються на проведеному податковим органом аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних за період з 01.06.2021 по 30.06.2022 щодо кількості реалізованої ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" сільськогосподарської продукції, кількістю зареєстрованих за підприємством земельних ділянок та статистичними даними середньої врожайності с/г культур в Сумській області в 2021 році, а саме щодо неможливості вирощування реалізованої контрагентом позивача с/г культур на наявному в користуванні земельних ділянках.

В судовому засіданні представник позивача щодо вищенаведених висновків податкового органу заперечив та вказав, що перед укладенням договорів, підприємством здійснювалася перевірка інформації про контрагента у доступних електронних базах даних контролюючих органів, а також інформацію щодо наявних вироків у кримінальних провадженнях стосовно посадових осіб підприємства в реєстрі судових рішень. Будь-якої негативної інформації виявлено не було.

Крім того, на підтвердження добропорядності вищевказаного контрагента позивач витребував у контрагента ряд підтверджуючих документів, зокрема:

Довідку №70/02-25 від 19.01.2021 про користування земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва видана Миропільською сільською радою Краснопільського району Сумської області, з якої слідкує, що в користуванні ПП "ВІКТОРІЯ В ПЛЮС" має в користуванні земель для ведення товарного с/г виробництва загальною площею 807,4010 га ;

- Звіти про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2021 року;

- Копії Статуту, витягу з ЄДРПОУ, наказу про призначення керівника, з яких вбачалась дієздатність контрагента на укладання договору поставки №140049 від 05.05.2022, та повноваження керівника на його підписання;

- Копію витягу з реєстру платника ПДВ, з якого вбачалось що ПП «ВІКТОРІЯ В ПЛЮС» є платником ПДВ;

- Копії Довідки про відсутність податкового боргу та витягу з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами;

- Копії Балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31.03.2022 та звіту про фінансові результати за 1 квартал 2022 року.

З наданих ПП «ВІКТОРІЯ В ПЛЮС» Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2021 року (форма № 4-сг) та Звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2021 році (форма № 29-сг), які містяться в матеріалах справи, вбачається що підприємством було засіяно соняшником 671,26 га соняшнику, з яких було зібрано 1786,961 тон врожаю (більше ніж реалізовано Позивачу), що відповідає статистичним даним про середню врожайність, зазначеним в акті перевірки (3,0 т/га).

Таким чином, позивачем було проявлено належну обачність та були підстави вважати, що ПП «ВІКТОРІЯ В ПЛЮС» є добросовісним контрагентом.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не заперечувалось того, що придбаний в контрагента товар позивачем було повністю оплачена та, в подальшому реалізовано, а господарські операції належним чином оподатковані (у визначених чинним законодавством розмірах до державного бюджету України відраховані податки і збори).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року по справі № 826/16272/13-а, в якій суд зазначив, що: "Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента...".

Також, в у постанові від 16 квітня 2019 у справі N 804/6909/17 Верховний Суд вкотре підтвердив позицію, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Висновок Верховного Суду, викладений, зокрема в постановах від 17 квітня 2018 року у справі N 826/14549/15, від 06 лютого 2018 року у справі N 816/166/15-а, від 13 серпня 2020 року у справі N 520/4829/19, від 21 жовтня 2020 року у справі N 140/1845/19 категоричний: відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Таким чином, недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах. Аналогічна правова позиція висловлена 10 листопада 2020 року Верховним Судом в рамках справи N 440/3779/18, касаційне провадження N К/9901/23882/19.

У будь-якому випадку реалізуючи господарську компетенцію при укладенні та виконанні господарських договорів, сторони цього договору можуть вимагати від контрагента дотримання умов цих договорів, тією мірою якою дозволяють його (їх) умови. Перекладати на сторону договору обов`язки контролю свого контрагента за межами взаємовідносин, як того вимагає податковий орган, знаходиться за межами господарської компетенції суб`єкта господарювання та не входить до прав та обов`язків платника податку. Це в свою чергу у межах спірних відносин позивача як платника податку покладає додаткове не передбачене законом обтяження, що є недопустимим.

Аналогічні висновки щодо застосування норм викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 у справі N 803/2094/15, від 20 грудня 2018 року у справі N 815/4992/16.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку господарська угода між позивачем та контрагентом ПП «ВІКТОРІЯ В ПЛЮС» була реально виконана сторонами, кожна оподаткована господарська операція належним чином оформлена, а податкові накладні відповідають встановленим вимогам.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта, що платіжні доручення за червень 2022 року не були завірені банком в якому обслуговується позивач, що стало підставою для висновку контролюючого органу про неможливість підтвердити факти оплати товарів/робіт/послуг у червні 2022 року, з огляду на наступне.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція № 22) безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 10.1 Інструкції № 22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.

Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", "телефонний банкінг", "платіжний застосунок" та інших систем дистанційного обслуговування.

Відповідно до 10.5 Інструкції № 22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.

Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі "Допоміжні реквізити".

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22.05.2003 року №851-IV (далі - Закон № 851-IV) оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 851-IV юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Отже, чинним законодавством визначено, що електронний документ при наявності всіх необхідних реквізитів, підтверджує здійснення операцій на підставі такого документу. Підтвердження відповідності електронної форми платіжного доручення оригіналу, який розміщений в системі "Клієнт-Банк" не потребує його скріплення печаткою та підписом банку.

Судом досліджено подані позивачем платіжні доручення та встановлено, що такі містять обов`язкові реквізити, зокрема, вказані дата та номер таких платіжних доручень, найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суми цифрами; призначення платежу, дату одержання банком.

Крім того, з долучених до матеріалів справи копій платіжних доручень слідує, що на їх підставі банком платника проведено оплату контрагенту позивача за поставлені товари (надані послуги) відповідно до призначення платежу та у сумах, що зазначені у таких платіжних дорученнях.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №380/8259/20 від 06 грудня 2022 року.

Водночас, до заперечень на акт перевірки надавались платіжні документи засвідчені банком, однак дану обставину не було взято до уваги, як при розгляді заперечень, так і при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень.

Податковим органом не наведено обґрунтованих мотивів щодо неврахування долучених позивачем до заперечень на акт перевірки матеріалів, якими спростовуються висновки зроблені під час проведення перевірки.

Стосовно висновків контролюючого органу, що ТОВ "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну на сировинні втрати під час переробки насіння соняшника за договорами на переробку давальницької сировини ПрАТ "Чернівецький олійно-жировий комбінат", що призвело до заниження суми р. 4.3 Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за: ставкою 14% розділу І. Податкові зобов`язання та р. 19 Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму ПДВ 853126,13 грн., суд апеляційної інстанції вказує на слідуюче.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 11.09.2009 року № 656 затверджено Порядок обліку сировини, матеріалів та готової продукції на підприємствах олійно-жирової галузі (далі - Порядок № 656).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 даний порядок встановлює організацію та ведення первинного обліку олійно-жировими підприємствами, їх структурними підрозділами, іншими виробництвами незалежно від форм власності і господарювання, що здійснюють переробку олійної і жирової сировини та виробляють олію, маргаринову продукцію, майонез та соуси з використанням олій, миловарну продукцію та інші види олійно-жирової продукції.

У Додатку 27 до Порядку наведена форма Виробничого звіту олієзаводу (Форма 23), що складається за результатами переробляння олійної культури і відображає повну інформацію щодо кількісних та якісних показників сировини та отриманої готової продукції, в тому числі, кількісні показники виходу: олії, шроту (макухи), лушпиння, сировинні втрати.

Пунктом 2.25 Порядку зазначено, що терміни "загальні втрати", "втрати олії в шроті (макусі) лушпинні" буквально не відповідають цим поняттям. Втрати олії в шроті (макусі), втрати олії в лушпинні є тією частиною олії, яка не витягується (а не втрачається) з насіння. До втрат як таких належать невраховані втрати. "Сировинні втрати" показують зміну ваги насіння за рахунок зменшення вмісту сміття і вологи в процесі виробництва. Наведені терміни міцно ввійшли в практику олійно-жирової галузі, і тому, незважаючи на їх умовність, вони зберігаються і в цьому Порядку.

Таким чином, сировинні втрати є тією частиною сировини і матеріалів, яка безповоротно втрачається в процесі отримання продукту.

Пунктом 12.8. Порядку встановлено, що облік давальницької сировини в складах і у виробництві здійснюється в тому самому порядку, що і облік купованої (власної) сировини. Витрати давальницької сировини на виробництво визначаються з урахуванням природного убутку, втрат, відходів, передбачених технічними умовами і іншими нормативними документами, а також з урахуванням утворення фузів.

При цьому, величина технологічних відходів і втрат обумовлена технічним рівнем технологічного обладнання та якісними характеристиками матеріальних ресурсів.

Отже, при здійснені виробничого процесу переробки сировини існують й інші втрати, які не можуть контролюватись позивачем та пов`язані виключно з виробничим процесом перероблення сировини.

Наявність таких втрат відображено ПрАТ "Чернівецький олійно-жировий комбінат" у відповідному Виробничому звіті (Форма № 23).

Позивачем було надано виробничий звіт олійно-екстракційного цеху ПрАТ "Чернівецький олійно-жировий комбінат" за червень 2022 року, складений за результатами перероблення олійної культури і в якому відображено інформацію щодо кількісних та якісних показників сировини та отриманої готової продукції, в тому числі кількісні показники виходу: олії, шроту (макухи), лушпиння, сировинні втрати (1,65%).

Отже, згідно з Виробничим звітом сировинні втрати в процесі переробки склали 1,65%.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ПрАТ "Чернівецький олійно-жировий комбінат" під час технологічного процесу переробки соняшнику з кінцевим виходом - олії, шроту (макухи) та лушпиння, відбулися сировинні втрати, тобто ті, які безповоротно втрачаються у процесі технологічної переробки олійної сировини, зокрема за рахунок зменшення вмісту вологи в процесі виробництва.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що згідно Звіту про дослідну роботу Українського науково-дослідного інституту олії та жирів Національної академії аграрних наук України від 02.06.2020, величина сировинних витрат не є постійною величиною, вона змінюється в залежності від якості вхідної сировини, напівфабрикатів та готової продукції, якості пари та інших технологічних параметрів.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у постанові №440/7141/20 від 19 січня 2023 року де вказано, що при здійсненні виробничого процесу переробки сировини існують втрати, які не можуть контролюватись та пов`язані виключно з виробничим процесом перероблення сировини. У процесі виробництва готової продукції (олії) втрату (убуток) вологи з сировини (насіння соняшника) внаслідок її переробки слід розглядати як невід`ємну частину звичайного технологічного процесу. Втрату вологи у процесі виробництва готової продукції, в межах відповідних гранично допустимих норм, не можна розглядати як втрату сировини (насіння соняшника), що зумовлює необхідність обчислення платником податку податкових зобов`язань зі сплати ПДВ.

З огляду на встановлені обставини у цій справі, а також правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що сировинні втрати, які утворилась в результаті переробки давальницької сировини, є невід`ємною частиною виробничого (технологічного) процесу виготовлення олії, а тому в позивача не виникло обов`язку щодо визначення податкових зобов`язань з ПДВ на такі сировинні втрати на підставі підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. Відповідно відсутній і обов`язок щодо складення та реєстрації в ЄРПН відповідних податкових накладних.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові № 440/4066/21 від 28 лютого 2023 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.01.2023 за №3, №3 є протиправними та підлягають скасуванню. Крім того, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, а саме взяття до уваги обставин та доказів (щодо залишків ТМЦ) та надання їм оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як передбачено ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1, 2 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи зазначене, а також ту обставину, що предметом позову є визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень і суд вирішує питання про достатність доказів, в межах предмету позову, за своїм внутрішнім переконанням, доводи апелянта (позивача) в частині не взяття до уваги судом першої інстанції, обставин та доказів (з приводу реальності господарських операцій з ПП "Вікторія Плюс") та не надання їм оцінки, не є визначальними при правильному по суті вирішенні спору судом першої інстанції в межах заявленого предмету позову. А тому, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Колегія суддів враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

В аспекті оцінки аргументів сторін в апеляційному провадженні суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії (RuizTorija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Таким чином, оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Колегія суддів доходить до переконання, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШН" та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 грудня 2023 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.