Справа № 140/6309/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/6309/23 пров. № А/857/17591/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року (головуючий суддя Волдінер Ф.А., м. Луцьк) у справі № 140/6309/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цунамі» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

11.04.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, відповідно до якого просив суд: визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС у Волинській області податкове повідомлення-рішення від 24.03.2023 № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 47195 гривень, заявленої у податковій декларації із ПДВ від 20.12.2022 № за листопад 2022 року та застосування штрафних санкцій на суму 4719,5 гривень; визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС у Волинській області податкове повідомлення-рішення від 24.03.2023 № про відмову у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 1203095 гривень, заявлену у податковій декларації із ПДВ від 20.12.2022 № за листопад 2022 року; визнати протиправним та скасувати винесене Головним управлінням ДПС у Волинській області податкове повідомлення-рішення від 24.03.2023 № про зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість на суму 32673 гривень, заявлену у податковій декларації з ПДВ від 20.12.2022 № за листопад 2022 року.

Позов обґрунтовує тим, що за результатами подання товариством декларації з податку на додану вартість за листопад 2022 року та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість ГУ ДПС у Волинській області внаслідок проведення камеральної перевірки складено довідку, в яких контролюючий орган підтвердив право позивача на відшкодування заявленої суми податку на додану вартість. Однак, 19.01.2023 керівник ГУ ДПС у Волинській області виніс наказ №111-п про проведення з цього ж самого предмету документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ «Цунамі», за результатами якої складено акт від 17.02.2023 №2424/07-03/31572226, яким встановлено порушення товариством податкового законодавства. Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивачем було подано заперечення від 03.03.2023 на вищезазначений акт перевірки, до яких додатково надано документи бухгалтерського обліку, які, на думку позивача, безпідставно не взято до уваги перевіряючими при проведенні перевірки. Листом від 20.03.2023 відповідач повідомив позивача про внесення змін у висновках акта перевірки. Вказує, що 29.03.2023 на адресу товариства надійшли односторонньо прийняті відповідачем, без врахування заперечень на акт перевірки, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 24.03.2023 №003477073, №, №. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству, оскільки товариство правомірно включило до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені внаслідок придбання товарів та отриманих послуг за результатами здійснення господарської діяльності. На підтвердження таких господарських операцій товариством надано податковому органу первинні документи бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, в тому числі на вимогу контролюючого органу проведено інвентаризацію активів в межах предмету перевірки, тобто підтверджено законність декларування ПДВ за листопад 2022 року. Копії відповідних документів надано відповідачу під час проведення перевірки. Зазначає, що посилання контролюючого органу про надсилання запиту та складання акта про ненадання пояснень та документів до перевірки, а також про те, що інвентаризацію в присутності працівників ГУ ДПС у Волинській області не проведено, а надано матеріали річної інвентаризації станом на 17.10.2022, не є належним допустимим доказом, що може свідчити про наявність порушень. Платником податків під час перевірки було надано працівникам контролюючого органу безперешкодний доступ до запитуваних документів, що стосуються предмету перевірки. Первинні документи, надані для перевірки, мають усі обов`язкові реквізити, передбачені чинним законодавством. Обставини спричинення реальних змін майнового стану платника податків, що є ознакою господарської операції, також не заперечується контролюючим органом в акті перевірки. Враховуючи вищезазначене, вважає висновки перевіряючих щодо використання активів в операціях, що не є господарською діяльністю помилковими. Спірні податкові повідомлення-рішення не узгоджуються з критеріями обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, прийняті необ`єктивно, а тому порушують права та інтереси платника податку, внаслідок чого підлягають скасуванню як протиправні.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року адміністративним позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 24 березня 2023 року №003477073, №, №.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначило, що витрати па придбання товарів та послуг, понесені без мети їх використання в господарській діяльності, або придбання таких активів поза межами господарської діяльності платника, не дають йому права па формування витрат та зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. Позивачем не надано жодних доказів на підтверджений того, що купівля зазначених в акті перевірки товарів та послуг безпосередньо пов`язана з його господарською діяльністю та який економічний ефект наявний у вказаних операціях. У даному випадку вищезазначені витрати не спрямовані на отримання доходу та не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру). Вказує, що до перевірки не надано документи, що підтверджують використання у господарській діяльності будівельних матеріалів, ПММ, наказів па встановлення норм витрат паливо-мастильних матеріалів, документів, що підтверджують використання у господарській діяльності будівельних матеріалів, ПММ, запасних частин, норм виходу готової продукції (за кожним видом отриманої продукції) та відходів (в т.ч. зворотних), їх зберігання (утилізацію), наказів на встановлення норм втрат паливо-мастильних матеріалів. Враховуючи вищевикладене вважає, що ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

15.11.2023 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції надано правильну оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, правильно застосовано норми матеріального права та дотримано норми процесуального права. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

20.12.2022 ТОВ «Цунамі» подано в електронному вигляді декларацію № з податку на додану вартість за листопад 2022 року та відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

За результатами проведення 28.12.2022 камеральної перевірки даних означеної декларації № податковим органом складено довідку №10516/03-20-04-04/31572226, в якій контролюючим органом не встановлено порушення ТОВ «Цунамі» вимог податкового законодавства в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2022 року.

Керівником ГУ ДПС у Волинській області прийнято наказ від 19.01.2023 «Про проведення відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Цунамі» ()». Дату початку перевірки наказом визначено: з 24.01.2023, тривалість перевірки: 10 робочих днів.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Цунамі» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, податковим органом складено акт від 17.02.2023 №2424/07-03/31572226, яким встановлено наступні порушення платником податків законодавства: - п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (ПК України), внаслідок чого встановлено відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 1206 373 грн за листопад 2022 року; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4, пп. «б» п. 200.14 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування в сумі 47 650 грн за листопад 2022 року; п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (показник рядка 21 Декларації) в сумі 32 673 грн за листопад 2022 року.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, ТОВ «Цунамі» подало заперечення від 03.03.2023, до яких додатково надано документи бухгалтерського обліку.

Листом від 20.03.2023 №3448/6/03-20-07-03-06 відповідач повідомив позивача, що в ході розгляду заперечення вирішено викласти висновки акту перевірки від 17.02.2023 №2424/07-03/31572226 в наступній редакції: п. 200.4 ст. 200 ПК України, внаслідок чого встановлено відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 1203 095 грн за листопад 2022 року; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4, пп. «б» п. 200.14 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування в сумі 47 195 грн за листопад 2022 року; п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) в сумі 32 673 грн за листопад 2022 року.

На підставі акта перевірки від 17.02.2023 №2424/07-03/31572226 та за результатами розгляду заперечень ГУ ДПС у Волинській області прийняті податкові повідомлення-рішення від 24.03.2023 №003477073, №, №. Податковим повідомленням-рішенням від 24.03.2023 №003477073 позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 47 195 грн за листопад 2022 року та накладено штрафні (фінансові) санкції в сумі 4719,50 грн. Податковим повідомленням-рішенням від 24.03.2023 № відмовлено товариству у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у загальному розмірі 1203 095 за листопад 2022 року. Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 24.03.2023 № зменшено платнику податків розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 32 673 грн.

Позивач з висновками, викладеними в акті перевірки, та прийнятими на його підставі податкових повідомлень-рішень від 24.03.2023 №003477073, №, № не погодився та оскаржив їх до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Волинській області від 24.03.2023 №003477073, №, №.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 16.1.2 та 16.1.3 п.16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У свою чергу, відносини з приводу справляння податку на додану вартість регламентовані, насамперед, приписами розділу V ПК України.

Згідно з п.п. «а» п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Згідно з п. 198.1., 198.2 статті ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.5. ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України »Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (Закон №996-XIV).

Статтею 1 Закону №996-XIV визначено, що для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні: бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частин першої - другої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Щодо підстав зменшення позивачу податковим повідомленням-рішенням від 24.03.2023 № суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 47 195 грн за листопад 2022 року та накладено штрафні (фінансові) санкції в сумі 4 719,50 грн., колегія суддів зазначає, що ТОВ «Цунамі» включено до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за листопад 2022 року ПДВ в сумі 6 000 грн за придбання номерних знаків, що видаються за бажанням власника автомобіля та містять визначену комбінацію із чотирьох однакових цифр НОМЕР_1 . Як вказує апелянт, до перевірки не було надано первинних документів, що підтверджують використання номерного знака в оподатковуваних операціях. Таким чином, на думку податкового органу, в ході проведення перевірки встановлено відсутність використання ТМЦ у господарській діяльності ТОВ «Цунамі», по яких сформовано бюджетне відшкодування ПДВ на суму 41 194,98 грн за листопад 2022 року.

З цього приводу, апеляційний суд зазначає, що актом перевірки підтверджено наявність у платника податків згідно даних бухгалтерського обліку транспортних засобів на суму 16 343 740,97 грн, машин та обладнання на суму 849 694 718,13 грн, а саме вантажних автомобілів (3 одиниці), легкових автомобілів (7 одиниць), спеціалізованих автомобілів (4 одиниці), автонавантажувачів (12 одиниць), електронавантажувачів, твердопаливних котлів (7 одиниць). Транспортні засоби і спецтехніка зареєстровані та взяті на облік відповідно до законодавства України у відповідних реєстраційних органах, а також щодо них позивач подав у податкові органи повідомлення про ці об`єкти оподаткування за формою №20-ОПП, що не заперечується відповідачем. Придбаний у компанії-експортера Sportivo Leipzig GmbH Maserati Vertagshandler автомобіль марки Maserati модель GRECALE TROFEO MY 23 платником використовується у власній господарській діяльності, а саме у маркетингових цілях ТОВ «Цунамі». Придбані платником у Головного сервісного центру, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС) на підставі податкової накладної від 18.11.2022 №385246/3 товари/послуги із видачі номерних знаків на означений автомобіль, відповідно, також використані у господарській діяльності, як обов`язковий згідно закону ідентифікатор належного ТОВ «Цунамі» транспортного засобу. Придбані у ТОВ «ЛД ОІЛ» паливно-мастильні матеріали платником використано у власній господарській діяльності для заправки власних транспортних засобів і спецтехніки, яка використовувалась для перевезення сировини, матеріалів, готової продукції, працівників товариства, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, які були в повному обсязі надані для перевірки, зокрема, виписаними ТОВ «ЛД ОІЛ» (продавцем) податковими накладними №69 від 17.10.2022 на суму 277 290,70 грн, у т.ч ПДВ 18 140,51 грн, №78 від 31.10.2022 на суму 352 404,47 грн, у т.ч. ПДВ 23 054,47 грн, договором купівлі-продажу від 22.01.2021, видатковими накладними №196 від 17.10.2022, №206 від 31.10.2022, №234 від 18.11.2022, №242 від 30.11.2022, актами списання ПММ від 31.10.2022 та від 30.11.2022, про що зазначено в акті перевірки. Зауваження щодо таких первинних документів у відповідача відсутні. На думку апеляційного суду, на підтвердження таких господарських операцій позивач надав контролюючому органу достатні первинні документи, які підтверджують такі господарські операції, а тому позивачу протиправно відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість у розмірі 47 195 грн.

Щодо підстав для винесення податкового повідомлення-рішення від 24.03.2023 №, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 1 203 095 грн, заявлену у податковій декларації із ПДВ від 20.12.2022 №, колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для відмови у наданні бюджетного відшкодування відповідачем в даному повідомленні-рішенні зазначено, що в ході проведення перевірки відсутнє пояснення позивача щодо напряму використання ТМЦ (придбання автомобіля марки Maserati модель GRECALE TROFEO MY 23), по якому заявлено суми з ПДВ на суму 932 347,70 грн за листопад 2022 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що і в оскаржуваній ППР, і в акті перевірки контролюючим органом необґрунтовано наявність складу правопорушення в діях платника по фінансово-господарських взаємовідносинах із купівлі ТОВ «Цунамі» (покупець) ТМЦ у компанії-експортера Sportivo Leipzig GmbH Maserati Vertagshandler (Німеччина).

Рішення контролюючого органу про відмову платнику у наданні бюджетного відшкодування ПДВ за вказаною операцією з мотивацією, що в ході проведення перевірки відсутнє пояснення напряму використання ТМЦ, є необґрунтованим, оскільки, перевіряючі під час перевірки не запитували пояснення щодо використання ТМЦ. Крім того, в акті перевірки зазначено про наявність та надання платником для перевірки первинних документів бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом (наказ, акт приймання-передачі, ВМД, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, актів інвентаризації), якими підтверджено вказану фінансово-господарську операцію.

Всі надані документи належно оформлені і містять обов`язкові реквізити.

Крім того, у ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Цунамі» заявлено до бюджетного відшкодування попередню оплату без фактичного постачання ТМЦ на 273 924,13 грн, зокрема по фінансово-господарських взаємовідносинах із купівлі платником (покупцем) товарів (послуг) у наступних продавців: ТОВ «ГАЛ-ТВС» на підставі податкової накладної №3 від 02.11.2022 на суму 1 028 416,39 грн з ПДВ 171 402,73 грн, податкової накладної №9 від 11.11.2022 на суму 162 036,24 грн з ПДВ 27 006,04,73 грн, податкової накладної №12 від 16.11.2022 на суму 104 662,92 грн з ПДВ 17 443,82 грн, податкової накладної №24 від 28.11.2022 на суму 17 064 грн з ПДВ 2 844 грн, податкової накладної №32 від 30.11.2022 на суму 68 754 грн з ПДВ 11 459 грн, податкової накладної №33 від 30.11.2022 на суму 55 626 грн з ПДВ 9 271 грн, податкової накладної №34 від 30.11.2022 на суму 30 774 грн з ПДВ 5 129 грн, податкової накладної №35 від 30.11.2022 на суму 31 344 грн з ПДВ 5 224 грн (поставка товару і монтажні роботи); ТОВ «ПП ПРОФІКОМ» на підставі податкової накладної №26 від 09.11.2022 на суму ПДВ 26 090,10 грн (поставка датчику тиску); ТОВ «СІВАКС» на підставі податкової накладної №94 від 23.11.2022 на суму ПДВ 2 639,80 грн (придбання кабелю); ДП «ЯРМОЛИНЕЦЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» на підставі податкової накладної №348 від 14.11.2022 на суму ПДВ 1 733,83 грн (придбання сКруглі лісоматеріали породи «дуб»); АК «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» на підставі податкової накладної №14412//586 від 23.11.2022 (залізничні послуги), податкової накладної №356//060 від 30.11.2022 (за перетікання реактивної електроенергії) на суму ПДВ 7 916,55 грн; ТОВ «ФАЗА ДИСТРИБЬЮШН» на підставі податкової накладної №46 від 09.11.2022 на суму ПДВ 2 149,21 грн (придбання автоматичного вимикача); ДП «КІВЕРЦІВСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» на підставі податкової накладної №253 від 09.11.2022 на суму ПДВ 2 173,52 грн (придбання сКруглі лісоматеріали породи «дуб»); ДП «КОВЕЛЬСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» на підставі податкової накладної №199 від 16.11.2022 на суму ПДВ 3 574,02 грн (придбання сКруглі лісоматеріали породи «дуб»); ДП «СМІЛЯНСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» на підставі податкової накладної №465 від 30.11.2022 на суму ПДВ 8 132,80 грн (придбання сКруглі лісоматеріали породи «дуб»); ДП «ЗВЕНИГОРОДСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» на підставі ПН №1772 від 22.11.2022 на суму ПДВ 384,87 грн (придбання сКруглі лісоматеріали породи «дуб»); ДП «ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» на суму ПДВ 101,21 грн (придбання с.Круглі лісоматеріали породи «дуб»).

Разом з тим, відповідно до п. 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з цим пунктом ст. 200 Кодексу, така сума, зокрема підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200 ПК України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбувалася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Отже, при попередній оплаті за товари/послуги постачальникам у платника податку виникає право на податковий кредит, перевищення якого над податковими зобов`язаннями дає право платнику претендувати на бюджетне відшкодування ПДВ. Податковий орган не заперечує факту попередньої оплати позивачем за цими господарськими операціями, а тому на день подання податкової декларації платник податків не позбавлений можливості включення сум ПДВ у складі бюджетного відшкодування по цих авансових платежах за відсутності факту поставки таких товарів на такий час. Відтак, позивачу безпідставно відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість за цими господарськими операціями. Крім того, колегія суддів зазначає, що на дату здійснення перевірки по операціях з постачальниками ТОВ «СІВАКС» та ТОВ «ПРОФІКОМ», поставка товару відбулася, на підставі чого були надані підтверджуючі документи, однак не були не взяті до уваги податковим органом. Необґрунтованість припущень перевіряючих про те, що серед сум ПДВ, заявленого до бюджетного відшкодування включено до складу бюджетного відшкодування ПДВ суму ПДВ 101,21 грн є неоплаченою, виходячи із даних банківських виписок за листопад 2022 року по митному брокеру ДП «ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» спростовується здійсненою оплатою, а саме платіжною інструкцією №13444 від 30.11.2022 на суму 189 780,26 грн. Відтак, апеляційний суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 24.03.2023 № є протиправним.

Щодо підстав винесення податкового повідомлення-рішення від 24.03.2023 №, яким зменшено позивачу розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 32 673 грн, колегія суддів зазначає, що податковим повідомленням-рішенням від 24.03.2023 № зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 32 673 гривень, заявлену у податковій декларації із ПДВ від 20.12.2022 № за листопад 2022 року. В обґрунтування зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість відповідачем у даному податковому повідомленні-рішенні зазначено, що ТОВ «Цунамі» включено до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за листопад 2022 року ПДВ в сумі 32 672,91 грн по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «ЛД ОІЛ» на підставі податкових накладних від 18.11.2022 №51 на суму 257 155,20 грн з ПДВ у сумі 16 823,24, від 30.11.2022 №78 на суму 242 273,60 грн з ПДВ в сумі 15 849,67 грн. Відповідач вважає, що до перевірки не було надано первинних документів, що підтверджують облік виконаної автотранспортними засобами ТОВ «Цунамі» транспортної роботи та напрям списання витраченого пального та списання його в межах норм. Такі доводи апелянта є безпідставними та спростовуються фактичними обставинами справи та наданими до перевірки первинними документами бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, якими підтверджено використання платником придбаних у ТОВ «ЛД ОІЛ» паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності для заправки власних транспортних засобів і спецтехніки, зокрема, виписаними ТОВ «ЛД ОІЛ» (продавцем) податковими накладними №51 від 18.11.2022 на суму 257 155,20 грн з ПДВ у сумі 16 823,24 грн та №78 від 30.11.2022 на суму 242 273,60 грн з ПДВ в сумі 15 849,67 грн, договором купівлі-продажу від 22.01.2021, видатковими накладними №196 від 17.10.2022, №206 від 31.10.2022 №234 від 18.11.2022, №242 від 30.11.2022, актами списання ПММ від 31.10.2022 та 30.11.2022, які складені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Таким чином, включення платником податку до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за листопад 2022 ПДВ в сумі 32 672,91 грн по фінансово-господарських взаємовідносинах із купівлі ТОВ «Цунамі» у ТОВ «ЛД ОІЛ» палива на підставі зазначених податкових накладних є правомірним. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 24.03.2023 №, яким зменшено позивачу розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 32 673 є протиправним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Волинській області від 24.03.2023 №003477073, №, №.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 140/6309/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний