Справа № 520/32668/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

02.01.2024р. справа №520/32668/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган, Управління) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та спонукання до призначення пенсії, -

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 15.08.2023 № 14; 2) зобов`язання Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та Постанови КМУ від 31.03.1994 р. №202 з повним робочим днем під землею, періоди роботи згідно записів трудової книжки, яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : - до стажу роботи, який передбачений Постановою КМУ від 31.03.1994 р. №202 періоди роботи з 26.09.2000 по 15.10.2002, з 22.06.2009 по 09.08.2009, з 08.04.2020 по 27.05.2020, - на провідній посаді періоди роботи з 16.10.2002 по 30.08.2003, з 30.03.2005 по 11.07.2007, з 24.07.2007 по 19.06.2008, з 11.08.2008 по 21.08.2008, з 23.09.2008 по 15.12.2008, з 30.01.2009 по 07.06.2009, з 10.08.2009 по 09.06.2018, з 13.06.2018 по 10.09.2018, з 19.09.2018 по 28.10.2018, з 21.11.2018 по 03.04.2019, з 10.04.2019 по 07.04.2020, з 28.05.2020 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 07.08.2023 із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8; 3) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.08.2023 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що органом публічної адміністрації штучно створено перешкоду в призначенні пенсії.

Відповідач з поданим позовом не погодився, наполягаючи у поданому відзиву на відсутності підстав для призначення заявникові пільгової пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного стажу.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.08.2023р. звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За викладеними у позові доводами заявника на запис трудової книжки під №2 (з 26.09.2000р., учень горнорабочого підземного), під №3 (02.10.2000р.-24.11.2000р., курсове навчання), під №4 (24.11.2000р.-15.10.2002р., присвоєна кваліфікація горнорабочого підземного, робота горнорабочим підземним) припадає 02р. 20дн. стажу, який підпадає під дію Списку робіт за постановою КМУ від 31.03.1994р. №202; на записи трудової книжки під №№5-8 (з 16.10.2002р. по 30.08.2003р., робота прохідником) припадає 10м. 15дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№17-19, 21 (з 30.03.2005р. по 11.07.2007р., робота прохідником) припадає 2р. 3м. 12дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№22-23 (з 24.07.2007р. по 19.06.2008р., робота прохідником) припадає 10м. 27дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№24-25 (з 11.07.2008р. по 21.08.2008р., робота прохідником) припадає 1м. 11дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№26-27 (з 23.09.2008р. по 15.12.2008р., робота прохідником) припадає 2м. 23дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№28-29 (з 30.01.2009р. по 07.06.2009р., робота прохідником) припадає 4м. 9дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №30 (з 22.06.2009р. по 09.08.2009р., робота горнорабочим) припадає 1м. 19дн. стажу, який підпадає під дію Списку робіт за постановою КМУ від 31.03.1994р. №202; на записи трудової книжки під №№31-36 (з 10.08.2009р. по 09.06.2018р., робота прохідником) припадає 8р. 10м. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№37-39 (з 13.06.2018р. по 10.09.2018р., робота прохідником) припадає 2м. 29дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№40-41 (з 19.09.2018р. по 28.10.2018р., робота прохідником) припадає 1м. 10дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№42-43 (з 21.11.2018р. по 03.04.2019р., робота гірником очисного забою) припадає 4м. 14дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на записи трудової книжки під №№44-45 (з 10.04.2019р. по 07.04.2020р., робота гірником очисного забою та з 28.05.2020р. по 31.05.2022р., робота гірником очисного забою) припадає 3р. 3дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями; на запис трудової книжки під №46 (з 08.04.2020р. по 27.05.2020р., робота учнем машиніста електровоза підземного) припадає 1м. 20дн. стажу, який підпадає під дію Списку робіт за постановою КМУ від 31.03.1994р. №202; на запис трудової книжки під №47 (з 01.06.2022 по 07.08.2023, робота гірником очисного забою) припадає 1р. 2м. 7дн. стажу, який підпадає під дію наслідків роботи за провідними професіями.

Підсумково за власними підрахунками заявника стаж роботи на провідних посадах згідно з ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування складає 18 років 6 місяців 11 днів, а показник загального пільгового стажу складає - 20р. 10м. 11дн. за рахунок приєднання до попереднього показника тривалості стажу роботи за Списком робіт за постановою КМУ від 31.03.1994 р. №202 у 2р. 3м. 29дн.

Застосовуючи до показника стажу роботи за провідними професіями правило кратного обчислення тривалості трудової діяльності (1р. роботи за провідними професіями за 1р. 03м. умовного стажу) заявник арифметично отримує показник умовного трудового стажу в 4р. 06м. і приєднуючи цей показник до вищезгаданого показника загального пільгового стажу (20р. 10м. 11дн.), стверджучи про те, що показник стажу роботи за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202 перевищує 25р. (а саме складає: 25р. 04м. 11дн.).

Натомість, суб"єктом владних повноважень під час розгляду і вирішення заяви позивача про призначення пенсії від 07.08.2023р. було обчислено показник стажу роботи заявника на провідних посадах згідно з ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у 14р. 08м. 02дн. (при мінімально необхідному у 20р.), а за професіями згідно з постановою КМУ від 31.03.1994р. №202 - у 22р. 06м. 16дн. (при мінімально необхідному у 25 років).

З цих підстав суб"єктом владних повноважень за зверненням заявника від 07.08.2023р. було прийнято рішення №14 від 15.08.2023р. про відмову у призначенні пенсії.

Суд відмічає, що указане рішення суб"єкта владних повноважень не містить жодних розумно прийнятних суджень з приводу включення конкретного періоду трудової діяльності заявника як до стажу роботи за провідними професіями, так і до стажу роботи за Списком робіт за постановою КМУ від 31.03.1994р. №202, до стажу роботи за Списком №1.

Тому на виконання вимог ч.4 ст.9 КАС України суд був змушений витребувати від суб"єкта владних повноважень об"єктивні дані про здійснені обчислення, позаяк усупереч ч.4 ст.162 КАС України у поданому до суду відзиві взагалі не зазначено про визнання або заперечення обставин стажу роботи заявника на провідних посадах згідно з ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також не зазначено про визнання або заперечення обставин стажу роботи заявника на роботах за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202 у розрізі конкретних календарних дат.

Із відомостей форми РС-право слідує, що позначка "П/П" (що може відповідати скороченню словосполучення - "провідні професії" наявна на таких записах: 29.01.2003р.-30.08.2003р. (00р. 07м. 02дн.), 30.03.2005р.-31.03.2006р. (01р. 01м. 00дн.), 01.06.2006р.-31.03.2007р. (00р. 10м. 00дн.), 01.05.2007р.-11.07.2007р. (00р. 03м. 00дн.), 10.08.2009р.-05.10.2009р. (00р. 10м. 00дн.), 28.12.2010р.-31.03.2013р. (02р. 03м. 00дн.), 01.04.2013р.-30.06.2014р. (01р. 03м. 00дн.), 05.04.2014р.-31.016.2015р. (00р. 07м. 00дн.), 01.05.2015р.-30.06.2015р. (00р. 02м. 00дн.), 04.08.2015р.-30.11.2015р. (00р. 04м. 00дн.), 02.12.2015р.-29.02.2016р. (00р. 03м. 00дн.), 01.06.2016р.-30.06.2016р. (00р. 01м. 00дн.), 01.09.2016р.-22.09.2016р. (00р. 01м. 00дн.), 01.10.2016р.-30.10.2016р. (00р. 01м. 00дн.), 01.12.2016р.-23.12.2016р. (00р. 01м. 00дн.), 01.01.2017р.-23.03.2017р. (00р. 03м. 00дн.), 02.04.2017р.-16.05.2017р. (00р. 02м. 00дн.), 27.07.2017р.-13.09.2017р. (00р. 03м. 00дн.), 03.10.2017р.-05.02.2018р. (00р. 05м. 00дн.), 16.02.2018р.-20.03.2018р. (00р. 02м. 00дн.), 31.03.2018р.-31.05.2018р. (00р. 03м. 00дн.), 13.06.2018р.-15.06.2018р. (00р. 01м. 00дн.), 01.07.2018р.-22.07.2018р. (00р. 01м. 00дн.), 01.08.2018р.-24.08.2018р. (00р. 01м. 00дн.), 01.09.2018р.-07.09.2018р. (00р. 01м. 00дн.), 19.09.2018р.-28.10.2019р. (00р. 02м. 00дн.), 21.11.2018р.-17.03.2019р. (00р. 05м. 00дн.), 10.04.2019р.-07.04.2020р. (01р. 01м. 00дн.), 28.05.2020р.-06.07.2023р. (03р. 01м. 00дн.).

Разом із тим, жодних суджень з приводу причин та підстав розмежування трудової діяльності заявника за позначками "ст.14", "П/П", "пост.202", "підземні", "сп.1", "п-р.1", п."а-в" текст оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень не містить.

У ході розгляду справи навіть на виконання ухвали суду про витребування доказів суб"єкт владних повноважень необхідних об"єктивних даних усупереч п.2 ч.5 ст.45, п.4 ч.5 ст.45, п.5 ч.5 ст.45, ч.2 ст.77, ч.3 ст.79, ч.4 ст.162 КАС України з даного питання не подав.

При цьому, суд відмічає, що за наведеними у позові обчисленнями заявника загальний показник стажу роботи за провідними професіями та Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202 складає - 20р. 10м. 11дн. (18р. 06м. 11дн. - робота за провідними професіями; 2р. 03м. 29дн. - робота за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202).

Між тим, за обчисленнями суб"єкта владних повноважень пільговий стаж роботи заявника за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202 складає - 22р. 06м. 16дн.

Також суд бере до уваги, що наведені у позові обчислення заявника мають нездоланний та істотний дефект за рахунок включення до стажу роботи заявника за провідними професіями виконання трудових функцій за іншими посадами, а саме: обіймаючи посаду гірника очисного забою та прохідника (тобто виконуючи роботу за провідними професіями згідно з ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування), заявник згідно з довідками Відокремленого підрозділу "Шахта "Курахівська" №32 від 22.02.2023р. виконував роботу майстра (01.02.2015р.-30.04.2015р. - 00р. 03м. 00дн.; 01.07.2015р.-31.07.2015р. - 00р. 01м. 00дн.; 01.11.2016р.-31.11.2016р. - 00р. 01м. 00дн.; 24.12.2016р.-31.12.2016р. - 00р. 00м. 08дн.; 03.08.2016р.-31.08.2016р. - 00р. 00м. 29дн.; 23.09.2016р.-30.09.2016р. - 00р. 00м. 08дн.; 01.03.2016р.-31.05.2016р. - 00р. 03м. 00дн.; 01.07.2016р.-02.08.2016р. - 00р. 01м. 02дн.; 14.09.2017р.-30.09.2017р. - 00р. 00м. 17дн.; 06.02.2018р.-15.02.2018р. - 00р. 00м. 10дн.; 18.03.2019р.-03.04.2019р. - 00р. 00м. 17дн.; 24.03.2017р.-01.04.2017р. - 00р. 00м. 09дн.; 17.05.2017р.-26.07.2017р. - 00р. 02м. 10дн.; 21.03.2018р.-30.03.2018р. - 00р. 00м. 10дн.; 01.06.2018р.-09.06.2018р. - 00р. 00м. 09дн.).

Стверджуючи про невідповідність закону рішення суб"єкта владних повноважень з приводу відмови у призначенні пенсії, заявник ініціював даний спір.

Суд вважає, що ключовими питаннями у межах даного спору є: 1) набуття заявником права на призначення пенсії безвідносно до віку у зв"язку із стажем роботи за провідними професіями відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; 2) набуття заявником права на призначення пенсії у порядку ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування безвідносно до віку у зв"язку із стажем роботи за Списком робіт згідно з постановою КМУ від 31.03.1994р. №202 понад 25 років; 3) існування правових підстав для кратності обчислення стажу роботи за провідними професіями ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у цілях включення до стажу роботи за Списком робіт згідно з постановою КМУ від 31.03.1994р. №202 як 1 рік за 1р. 03м.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст.2 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом ст.27 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, тобто параметрів, арифметичне значення яких обчислюється за нормами ст.ст. 24, 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, у розумінні ч.1 ст.24 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Отже, з 01.01.2004р. обов`язковими кваліфікуючими умовами для включення періоду трудової діяльності громадянина до страхового стажу є одночасна сукупність таких обставин як: 1) провадження діяльності, котра є об`єктом загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; 2) реальність щомісячної оплати страхових внесків (тобто єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною ч.2 ст.24 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності нормами Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила обчислення стажу роботи громадянина у цілях пенсійного забезпечення визначались, зокрема, ст.56 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", ч.1 якої містила положення про те, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною 3 ст.56 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" окреслювались спеціальні випадки включення до стажу роботи періодів іншої діяльності громадянина.

За приписами ст.62 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, правила ведення трудових книжок працівників були затверджені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р., зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110; далі за текстом - Інструкція №58), а правила підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затверджений постановою КМУ від 12.08.1993р. №637; далі за текстом - Порядок №637).

Таким чином, до 31.12.2003р. страховий стаж громадянина має складатись виключно з проміжків часу ведення трудової діяльності або часу належності до кола осіб, спеціально окреслених ч.3 ст.56 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", підтверджених записами у трудовій книжці або іншими об`єктивними даними за Порядком №637 та безвідносно до події оплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; а з 01.01.2004р. - обов`язковими кваліфікуючими умовами для включення періоду трудової діяльності громадянина до страхового стажу є одночасна сукупність таких обставин як: 1) провадження діяльності, котра є об`єктом загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; 2) реальність щомісячної оплати страхових внесків (тобто єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Стосовно питання кратності включення до страхового стажу працівника періодів трудової діяльності суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.24 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

У силу спеціального правила ч.3 ст.24 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Розглядаючи спір, суд зазначає, що згідно з ст.14 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Отже, приписи наведених законів є узгодженими за змістом та не мають взаємовиключних суперечностей.

Проте, виконувані заявником згідно із записами у трудовій книжці роботи, окрім дії ст.14 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" та ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підпадають одночасно і під дію п.а ст.13 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" та п.1 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII як роботи за Списком №1.

Відповідно до п.2 розділу XV Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (тобто після 01.01.2004р.) правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п.а ст.13 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII (11.10.2017р.), яким текст Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, статтею 114.

З 11.10.2017р. правовідносини з приводу призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та за Списком №2 були додатково до приписів названої норми урегульовані також і ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Так, згідно з абз.1 п.1 ч.2 ст.114 названого закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому, умови набуття права на призначення згаданих пенсій і за ст.13 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення у редакції Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII, і за ст.114 Закону України Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII були ідентичними, тобто уніфікованими.

Тому, загальними кваліфікуючими ознаками для призначення пенсії за підставою - робота по Списку №1 є: 1) досягнення особою віку у 50 років; 2) наявність загального страхового стажу 25 і більше років у чоловіків та 20 і більше років у жінок; 3) наявність спеціального страхового стажу трудової діяльності на умовах Списку №1 - 10 років і більше у чоловіків та 7,5 років і більше у жінок; 4) зайнятість на роботах за Списком №1 протягом повного робочого дня.

Водночас із цим, умови набуття працівником пенсії за ст.14 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" та ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є більш пільговими порівняно із п. «а» ч.1 ст.13 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення та п.1 ч.2 ст.114 Закону України Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р., позаяк передбачають право отримання пенсії безвідносно до вікового цензу за умови стажу роботи за провідними професіями понад 20 років та за умови стажу роботи підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії (за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України) - понад 25 років.

Стосовно обставин змісту записів у трудовій книжці заявника та необхідності підтвердження характеру виконуваної у минулому роботи у спосіб подання уточнюючих довідок суд зазначає, що у силу правового висновку постанов Верховного Суду від 25.06.2020р. у справі №520/10521/19 та від 09.07.2020р. у справі №235/7688/16-а чіткість та однозначність записів трудової книжки найманого працівника, котрі указують на те, що виконувана робота підлягає включенню до спеціального страхового стажу за Списком №1, призводить до відсутності правових підстав для витребування уточнюючих довідок.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383; далі за текстом - Порядок №383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

При цьому, суд зважає, що переліки професій за Списком №1 та Списком №2 початково були затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173 і застосовуються до пільгової роботи найманого працівника до 31.12.1991р.; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992р. - застосовуються переліки професій за Списком №1 та Списком №2, котрі затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994р. - застосовуються переліки професій за Списком №1 та Списком №2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162.

Окрім того, перелік професій за Списком №1 і за Списком №2 затверджувались також і постановою КМУ від 16.01.2003р. №36 та постановою КМУ від 24.06.2016р. №461.

Разом із тим, Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років був затверджений постановою КМУ від 31.03.1994р. №202 (далі за текстом Список робіт), включав підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт та усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Отже, оскільки виконувані заявником згідно із записами у трудовій книжці роботи одночасно підпадали і під дію ч.3 ст.114 Закону України Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ст.14 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення) за критерієм стаж роботи за провідними професіями, і під дію ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (ст.14 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення) за критерієм стаж роботи за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р., і під дію п. «а» ч.1 ст.13 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення за критерієм стажу роботи за Списком №1, і під дію п.1 ч.2 ст.114 Закону України Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за критерієм стажу роботи за Списком №1, то у даному конкретному випадку надання заявником уточнюючих довідок було викликано потребами обєктивного зясування обставин фактичної дійсності.

Приєднані до справи копії уточнюючих довідок засвідчують обставини знаходження заявника на посадах провідних професій згідно з ч.3 ст.114 ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (гірник очисного забою та прохідник), але виконання роботи майстра (01.02.2015р.-30.04.2015р. - 00р. 03м. 00дн.; 01.07.2015р.-31.07.2015р. (00р. 01м. 00дн.; 01.11.2016р.-31.11.2016р. - 00р. 01м. 00дн.; 24.12.2016р.-31.12.2016р. (00р. 00м. 08дн.); 03.08.2016р.-31.08.2016р. - 00р. 00м. 29дн.; 23.09.2016р.-30.09.2016р. - 00р. 00м. 08дн.; 01.03.2016р.-31.05.2016р. - 00р. 03м. 00дн.; 01.07.2016р.-02.08.2016р. - 00р. 01м. 02дн.; 14.09.2017р.-30.09.2017р. - 00р. 00м. 17дн.; 06.02.2018р.-15.02.2018р. - 00р. 00м. 10дн.; 18.03.2019р.-03.04.2019р. - 00р. 00м. 17дн.; 24.03.2017р.-01.04.2017р. - 00р. 00м. 09дн.; 17.05.2017р.-26.07.2017р. - 00р. 02м. 10дн.; 21.03.2018р.-30.03.2018р. - 00р. 00м. 10дн.; 01.06.2018р.-09.06.2018р. - 00р. 00м. 09дн.).

Оскільки робота майстра не згадана законодавцем у тексті ч.3 ст.114 Закону України Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як провідна професія, то цей проміжок трудової діяльності не підлягає включенню до показника стажу роботи за провідними професіями з метою набуття права на пенсію безвідносно до вікового цензу у разі перевищення стажу роботи за провідними професіями арифметичного значення у 20 років.

При цьому, суд зважає, що норми Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення не передбачають правових підстав для кратного обчислення стажу роботи працівника за провідними професіями згідно з ст.14 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення у разі включення такого стажу до іншого періоду трудової діяльності у цілях призначення пенсії.

Норми Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також не передбачають правових підстав для кратного обчислення стажу роботи працівника за провідними професіями згідно з ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі включення такого стажу до іншого періоду трудової діяльності у цілях призначення пенсії.

Натомість, як то указано в ч.5 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Оскільки положення ч.5 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сформульовані законодавцем чітко, ясно і зрозуміло, не суперечать будь-яким іншим положенням, ані Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ані Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, то зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що заявник у даному конкретному випадку не набув ані розумних очікувань, ані легітимних сподівань на обчислення стажу роботи за провідними професіями згідно з ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за правилом кратності (1 рік робіт за провідними професіями до 1 року 03 місяців страхового стажу) у разі обчислення стажу роботи за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202.

Стосовно обовязку суб`єкта владних повноважень забезпечити застосування у спірних правовідносинах роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: - кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; - кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Згідно частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього кожного повного року роботи прохідником - за 1 рік роботи 3 місяці.

Згідно з п.16 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (тобто Законом України від 03.10.2017р. №2148-VIII) мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пільгових пенсій.

Пенсійний фонд України звертався до Міністерства соціальної політики щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У листі Міністерства соціальної політики України № 12281/0/2-18/21 від 26.06.2018 року зазначено, що пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі-Закон № 1788), обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України. Згідно вказаного листа, у зв`язку з тим, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечений» втратило чинність і право та порядок призначення пенсій на пільгових умовах працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначаються відповідно до частини третьої ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», немає підстав зараховувати до стажу кожного повного року роботи гірничим очисного забою - за 1 рік роботи 3 місяці.

Проте, у подальшому листом від 02.10.2018 року №19997/0/2-18 Міністерство соціальної політики України відкликало лист від 26.06.2018 року №12281/0/2-18-21 та зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно листа Міністерства соціальної політики України №1209-27 від 12.09.2018 року, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону №1058, органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 враховують роз`яснення №8.

При цьому, суд зважає, що за змістом роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 кожен повний рік роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату підлягає обчисленню у цілях застосування ст.14 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" та ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як 1 рік та три місяці, а кожен повний рік роботи за Списком №1 підлягає обчисленню у цілях застосування ст.14 Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" та ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як девять місяців.

Разом із тим, у спірних правовідносинах заявник наполягає на застосуванні лише коефіцієнту кратності у бік підвищення умовно розрахованого стажу порівняно із реальною тривалістю трудової діяльності робітника у певних умовах, оминаючи увагою одночасно існуючий коефіцієнт кратності у бік зменшення умовно розрахованого стажу порівняно із реальною тривалістю трудової діяльності робітника у певних умовах.

До того ж суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 26.10.2022р. у справі №200/591/19-а: 1) до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. При цьому додаткове зарахування по одному року за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах здійснюється лише для обчислення розміру пенсії за віком за Списком №1, а не при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; 2) Тобто, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345-VI, і застосовується такий механізм безпосередньо під час розрахунку розміру пенсії; 3) Посилання скаржника на обов`язковість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованими з огляду на положення статті 7 КАС України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом.

Дана права позиція є останньою у часі із виявлених окружним адміністративним судом під час відправлення правосуддя у даному спорі.

Відтак, з огляду на положення ч.5 ст.242 КАС України доводи заявника про необхідність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 слід визнати юридично неспроможними.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що з викладених вище міркувань зміст роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 суперечить ч.5 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому відсутні підстави для обтяження субєкта владних повноважень обовязком застосувати під час розгляду і вирішення по суті заяви позивача про призначення пенсії у порядку ч.3 ст.114 ч.5 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування положень згаданого роз`яснення.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі №814/1460/16 адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Тому відповідність закону рішення чи діяння (управлінського волевиявлення) суб`єкта владних повноважень як у спорі про набуття приватною особою додаткового блага чи активу, так і у спорі про спростування новоствореного публічного обов`язку, зокрема, за критеріями дотримання компетенції, меж повноважень, способу дій, приводу реалізації функції контролю, обґрунтованості, безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності перед законом, унеможливлення дискримінації, пропорційності, своєчасності, права особи на участь у процесі прийняття рішення, має доводитись, насамперед, відповідачем - суб`єктом владних повноважень.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст.77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст.9, абз.2 ч.2 ст.77, частин 3 і 4 ст.242 КАС України слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Окрім того, саме таке тлумачення стандартів доказування є цілком релевантним правовому висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21.

У розумінні ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а у силу запроваджених частинами 1 і 2 ст.74 КАС України застережень суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням встановленого законом порядку або не підтверджені визначеними законом певними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

У межах даного спору суд вважає за можливе керуватись правовою позицією, сформульованою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21, де указано, що: 1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; 2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Тому перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у межах даного спору склалась ситуація, коли заявником не доведено право на призначення пенсії згідно з ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202 через безпідставне застосування правила кратності обчислення умовного стажу та через включення до стажу роботи заявника за провідними професіями проміжків виконання заявником трудової функції майстра, котра явно та очевидно не охоплюється вичерпно визначеним саме законом переліком провідних професій.

Разом із тим, і субєктом владних повноважень у тексті оскарженого рішення про відмову у призначенні пенсії не указано суджень про причини включення або невключення конкретного періоду трудової діяльності заявника до стажу роботи за провідними професіями або до стажу роботи за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202.

Згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 02.07.2019р. по справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19) загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення.

Суд вважає, що оскаржуване рішення субєкта владних повноважень не відповідає вимогам умотивованості, а тому порушує інтерес заявника до юридичної визначеності як невідємної складової запровадженого ст.8 Конституції України верховенства права.

З цих підстав оскаржене рішення субєкта владних повноважень належить скасувати, а субєкта владних повноважень належить обтяжити обовязком повторного розгляду по суті звернення зацікавленої особи із викладенням у тексті суджень з приводу причин включення або невключення конкретних періодів трудової діяльності робітника до стажу роботи за провідними професіями згідно з ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також з приводу причин включення або невключення конкретних періодів трудової діяльності робітника до стажу робіт за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.08.2023р. №14.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 07.08.2023р. із викладенням у тексті прийнятого відповідно до частини 5 статті 45 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" рішення суджень з приводу причин включення або невключення конкретних періодів трудової діяльності робітника до стажу роботи за провідними професіями згідно з ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також з приводу причин включення або невключення конкретних періодів трудової діяльності робітника до стажу робіт за Списком робіт відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994р. №202.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний код - 14099344; місцезнаходження - 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) 286,29 грн (двісті вісімдесят шість гривень 29 копійок) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду); підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя А.В. Сліденко