Справа № 580/6682/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року справа № 580/6682/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України N 168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн. сержанту ОСОБА_1 у зв`язку з пораненням, контузією, пов`язаними із захистом Батьківщини за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 03.06.2022 по 14.07.2022.

зобов`язати командування військової частини - НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України нарахувати та виплати в повному обсязі додаткову винагороду, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100 000 грн. сержанту ОСОБА_1 у зв`язку з пораненням, контузією, пов`язаними із захистом Батьківщини пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 03.06.2022 по 14.07.2022;

визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 30 000 грн. сержанту ОСОБА_1 за період з 15.07.2022 по 31.08.2022;

зобов`язати командування військової частини - НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України нарахувати та виплати в повному обсязі додаткову винагороду, встановлену п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 30 000 грн. сержанту ОСОБА_1 за період з 15.07.2022 по 31.08.2022.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.05.2022, виконуючи бойове завдання в районі м.Святогірськ, Донецької області позивач отримав контузію внаслідок артилерійського обстрілу, але продовжив нести службу та виконувати бойові завдання. 03.06.2022 під час виконання бойового завдання в районі м. Лиман Донецької області позивач отримав травму ноги і його евакуювали з поля бою до лікарні міста Краматорськ. У період з 09.06.2022 до 29.06.2022 позивач проходив стаціонарне лікування міській клінічній лікарні № 4 м. Дніпро. З 30.06.2022 до 05.07.2022 позивач проходив лікування в Черкаській обласній лікарні. Згодом позивач продовжив лікування в головному військово-медичному клінічному центрі з 05.07.2022 до 14.07.2022. Після завершення лікування позивач 15.07.2022 повернувся до військової частини НОМЕР_1 . В серпні 2022 року був відкомандирований до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де проходив службу до січня 2023 року. Згодом був переведений до військової частини НОМЕР_2 .

Однак, на думку позивача йому за період лікування з 03.06.2022 до 14.07.2022 протиправно не виплачено додаткову винагороду, встановлену п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 у розмірі 100000 грн. пропорційно часу лікування. Також, на його думку, за період з 15.07.2022 до 31.08.2022 протиправно не виплачено додаткову винагороду, встановлену п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 у розмірі 30000 грн. за час служби.

Ухвалою суду від 17.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного позовного провадження.

03.11.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що з рапорту від 06.05.2022 (№983р від 05.05.2022) стало відомо, що 05.05.2022 сержант ОСОБА_2 самовільно залишив місце несення служби в районі залізничної станції «Брусино». За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службового розслідування по факту самовільного залишення місця несення служби 05.05.2022, в якому комісія встановила, що факт самовільного залишення місця несення служби 05.05.2022, зокрема позивачем знайшов своє підтвердження.

Крім того, з рапорту стршого блок-поста "Лиман" О. Мірошніченка від 07.05.2022 (№1005р від 07.05.2022) стало відомо, що 04.05.2022 сержант ОСОБА_2 відмовився виконувати бойовий наказ щодо повернення до позиції на блок посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », Донецької області. За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службового розслідування по факту відмови військовослужбовців від виконання бойового розпорядження (наказу) 04.05.2022, в якому комісія встановила, що факт відмови 04.05.2022 від виконання бойового розпорядження (наказу) знайшов своє підтвердження.

Також, з рапорту від 10.06.2022 (№2014р від 10.06.2022) офіцера відділу аналітичного та поточного планування майора ОСОБА_3 стало відомо, що позивач 09.06.20222 самовільно залишив місце дислокації підрозділу в населеному пункті Слов`янськ, Донецької області. За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службового розслідування по факту самовільного залишення місця дислокації підрозділу в населеному пункті Слов`янськ, Донецької області, в якому комісія встановлює, що факт самовільного залишення місця дислокації підрозділу в населеному пункті Слов`янськ, Донецької області 09.06.2022 знайшов своє підтвердження.

Матеріали службових розслідувань направлені на адресу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил для долучення до матеріалів справи.

З огляду на вказані обставини, відповідач зазначає, що п.9 наказу 164 передбачено, що до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включаються військовослужбовців, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували з дня самовільного залишення військового частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом органу Держприкордонслужби; відмовились виконувати бойові накази - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

Таким чином, у разі відмови військовослужбовців виконувати бойовий наказ або самовільного залишення місяця служби/підрозділу останні не включаються до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень та 30000 гривень за місяць.

Позивач самовільно залишив місце несення служби 05.05.22 та даний факт знайшов своє підтвердження у висновку службового розслідування по факту самовільного залишення місця несення служби 05.05.2022. Позивач відмовився виконувати бойовий наказ 04.05.2022 та даний факт знайшов своє підтвердження у висновку службового розслідування по факту відмови 04.05.2022 від виконання бойового розпорядження (наказу). Позивач самовільно залишив місце несення служби 09.06.22 та даний факт знайшов своє підтвердження у висновку службового розслідування по факту самовільного залишення місця несення служби 09.06.2022.

Відповідач зауважує, що позивачем не надано суду доказів оскарження вищевказаних висновків службового розслідування або наказу про результати службового розслідування у порядку, встановленому законом.

Керуючись наказами ДПСУ №164 та №392 видано наказ від 08.07.2022 №1832-ОС «Про виплату грошового забезпечення», наказ від 02.08.2022 №2314-ОС «Про виплату грошового забезпечення», наказ від 08.09.2022 №2819-ОС «Про виплату додаткової винагороди» яким наказано не виплачувати додаткову винагороду за червень, липень, серпень, зокрема й позивачу.

Щодо доводів позивача про виплату йому додаткової винагороди за час лікування, відповідач зазначає. що за отримане поранення (каліцтво, контузію), пов`язаним із захистом Батьківщини, військовослужбовці включаються до наказів про виплату додаткової винагороди. Проте, вказаний факт необхідно підтвердити.

Долучені позивачем документи (епікриз №12507, виписка 10782, виписка 1909/129), не підтверджують отримане поранення (травму, каліцтво, контузію), пов`язане із захистом Батьківщини під час виконання бойових завдань. При цьому, єдиним документом, який може підтвердити отримане поранення (травму, каліцтво, контузію) є постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання поранень, травм, контузій, каліцтв. Позивач таку постанову не надав.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Позивач проходить військову службу в лавах Державної прикордонної служби України. Зокрема, до 23.01.2023 у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.01.2023 №40-ОС «Про особовий склад» позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження служби в розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.05.2022 №755-АГ призначено службове розслідування за фактом відмови 04.05.2022 від виконання бойового наказу щодо повернення до позицій на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_4 .

За наслідками службового розслідування, 06.06.2022 затверджено висновок, відповідно до якого комісія вважає таким, що знайшов підтвердження факт відмови 04.05.2022 від виконання бойового наказу щодо повернення до позицій на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_4 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.06.2022 №1198-ОС «Про результати службового розслідування» доручено матеріали службового направити на адресу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

Крім того, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.05.2022 №758-АГ призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця несення служби, зокрема, ОСОБА_5 05.05.2022 в районі залізничної станції «Брусино».

За наслідками службового розслідування, 06.06.2022 затверджено висновок, відповідно до якого комісія пропонує вважати таким, що знайшов підтвердження факт самовільного залишення місця несення служби, зокрема, ОСОБА_5 05.05.2022 в районі залізничної станції «Брусино».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.06.2022 №1199-ОС «Про результати службового розслідування» доручено матеріали службового направити на адресу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил для прийняття рішення відповідно до вимог ст.214 КПК України.

У подальшому, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.06.2022 №1236-АГ призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця дислокації підрозділу в н.п. Слов`янськ ОСОБА_5 .

За наслідками службового розслідування, 06.07.2022 затверджено висновок, відповідно до якого комісія пропонує вважати таким, що знайшов підтвердження факт самовільного залишення місця дислокації підрозділу ОСОБА_5 в умовах воєнного стану.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника Євгенія Пікуса від 07.07.2022 №1822-ОС «Про результати службового розслідування» доручено матеріали службового направити на адресу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил для прийняття рішення відповідно до вимог ст.214 КПК України.

При цьому, згідно з консультативним висновком КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» позивачу встановлено діагноз закритий перелом лівої гомілки.

Відповідно до даних епікризу із медичної картки стаціонарного хворого від 29.06.2022 №12507, ОСОБА_5 у період з 09.06.2022 до 29.06.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в КНМ «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради з діагнозами: «Гостра реакція на стрес»; «Закритий перелом лівої гомілки»; «Акубаротравма»; «Гостра нейросенсорна туговухість з 2-х сторін»; «Гострий риносинусит»; «Гострий бронхіт».

Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 05.07.2022 №10782, позивач з 30.06.2022 до 05.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР».

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1909/129, позивач з 05.07.2022 до 14.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в Головному військово-медичному клінічному центрі.

Не погоджуючись із невиплатою у повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168, за період лікування з 03.06.2022 до 14.07.2022 в розмірі 100000 грн. та за час служби за період з 15.07.2022 до 31.08.2022 у розмірі 30000 грн., позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України Про Збройні Сили України, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до ст. 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом першим ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 23 Закону №2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Суд врахував, що указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168), редакція якої неодноразово змінювалася (для спірних правовідносин вона діє у редакції з 02.04.2022 та 19.07.2022).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Суд зазначає, що на виконання Постанови №168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі Наказ №164), (чинний до 31.07.2022) та наказ від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі Наказ №392) (чинний з 01 серпня 2022 року).

Так, п.9 Наказу №164 передбачено, що до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували з дня самовільного залишення військового частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом органу Держприкордонслужби; відмовились виконувати бойові накази - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Крім того, відповідно до підп.2 п.8 Наказу №392 начальник (командир) органу ДПСУ позбавляє виплати додаткової винагороди повністю, якщо військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - з дня самовільного залишення військового частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом органу Держприкордонслужби.

Як установлено судом, за наслідками службового розслідування за фактом відмови 04.05.2022 від виконання бойового наказу щодо повернення до позицій на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військовослужбовців, зокрема, ОСОБА_1 , 06.06.2022 затверджено висновок, відповідно до якого підтверджено вказаний факт.

Наказом начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса від 10.06.2022 №1198-ОС «Про результати службового розслідування» доручено матеріали службового направити на адресу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

Доказів оскарження або скасування у встановленому законом порядку вказаних наказів позивачем не надано.

Отже, на переконання суду, позивача у травні 2022 року правомірно, на підставі п.9 Наказу №164 (відмовився виконувати бойовий накази - за місяць, у якому здійснено таке порушення) позбавлено додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Крім того, на підставі Наказів №164 та №392, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 виніс накази:

- від 08.07.2022 №1832-ОС «Про виплату грошового забезпечення», яким доручено у червні 2022 року не виплачувати додаткову грошову винагороду військовослужбовцям згідно з додатком 5, у т.ч. ОСОБА_1 ;

- від 02.08.2022 №2314-ОС «Про виплату грошового забезпечення», яким доручено у липні 2022 року не виплачувати додаткову грошову винагороду військовослужбовцям згідно з додатком 2, у т.ч. ОСОБА_1 ;

- від 08.09.2022 №2819-ОС «Про виплату грошового забезпечення», яким доручено у серпні 2022 року не виплачувати додаткову грошову винагороду військовослужбовцям згідно з додатком 2, у т.ч. ОСОБА_1 (відмовився здійснювати бойовий наказ).

Доказів оскарження або скасування у встановленому законом порядку вказаних наказів позивачем не надано.

Таким чином, зважаючи на невиконання позивачем бойового наказу та самовільне залишення військової частини, суд дійшов висновку, що позивача правомірно позбавлено виплати додаткової грошової винагороди за травень-серпень 2022 року.

Стосовно доводів позивача про виплату йому додаткової винагороди за час його лікування, суд зазначає таке.

На підставі п.1 Постанови №168 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Крім того відповідно до п.7 Наказу 164 у період дії воєнного стану до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включати військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах та, зокрема: отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) пов`язані із захистом Батьківщини за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово лікарської комісії.

З аналізу викладених норм, вбачається, що за отримане поранення (каліцтво, контузію) військовослужбовці включаються до наказів про виплату додаткової винагороди.

Водночас, умовою для виплати вказаної винагороди є отримання поранення (каліцтва, контузії) пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується за висновком (постановою) військово лікарської комісії.

Так, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 №333 затверджене Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України (далі Положення №333).

Пунктом 1 розділу 2 Положення №333 передбачено, що основними завданнями військово-лікарських комісій Держприкордонслужби є, зокрема: визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби, причинного зв`язку захворювань, поранень, травм контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі.

П.1 розділу 12 Положення №333 передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.

Підп.1 п.4 розділу 12 Положення №333 передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема: "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота), або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.

Суд врахував, що позивачем не надано суду доказів (висновку ВЛК), що його травма (перелом лівої гомілки) пов`язана із захистом Батьківщини, що є умовою виплати додаткової винагороди за час лікування, передбаченої п.1 Постанови №168.

З огляду на викладене, а також наявність діючих наказів відповідача від 08.07.2022 №1832-ОС, від 02.08.2022 №2314-ОС, від 08.09.2022 №2819-ОС щодо невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову та, як наслідок, розподілу судових витрат згідно зі ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ