Справа № 300/1281/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/1281/23 пров. № А/857/12710/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року (головуючий суддя Микитюк Р.В., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Національної поліції України в якому просив:

визнати протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про національну поліцію»;

зобов`язати Національну поліцію України (, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України «Про національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три гривні) 60 копійок та витрати в частині правничої допомоги адвоката у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про національну поліцію».

Зобов`язано Національну поліцію України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку з отриманням травми під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відповідно до п.5 ч.1 ст. 99 Закону України «Про національну поліцію» у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три гривні) 60 копійок та витрати в частині правничої допомоги адвоката у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Національна поліція України оскаржила його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд, з посиланням на пункт 5 частин першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-УІП) та Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293 (далі - Порядок № 4), висновує, що позивач - поліцейський, який отримав травму під час виконання ним службових обов`язків, що підпадає під п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону №580-УПІ, що позивач у визначений законом трирічний строк з моменту виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги (21.09.2022) звернувся до Національної поліції України з відповідною заявою (рапортом); до заяви (рапорту) були подані усі необхідні документи, що передбачені Порядком № 4 та Законом №580-УІІІ. А отже, має право на отримання одноразової грошової допомоги за вказаною нормою.

Разом з тим, аналізуючи висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 22.04.2020 у справі № 3-326/2019 (7846/19), суд погоджується з позивачем та зазначає, що виплата ОГД на підставі п. 5 можлива як до звільнення, так і після звільнення. Суд зазначає, що у даному випадку, враховуючи той факт, що Конституційний Суд розглядав питання відповідності Основному Закону саме п. 3, а не п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону, не є правильним обмежене тлумачення норми права не на користь особи.

Національна поліція вважає оскаржуване рішення помилковим, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 97 Закону № 580-УІП визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - ОГД) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету татериторіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Зі змістовного аналізу та аналізу внутрішньої побудови вказаної норми права вбачається, що вона виражає її поділ на складові елементи, що пов`язані з настанням певних фактів та різних обставин для їх застосування.

Вказана норма відмежовує випадки для виплати ОГД відповідно до зазначених у ній обставин та підстав.

Так, пункт перший, другий частини першої вказаної статті пов`язаний із загибеллю та смертю поліцейського.

Третій та четвертий пункти пов`язані з визначенням особі інвалідності та строком протягом якого, після звільнення такої особи внаслідок поранення чи захворювання, пов`язаного зі службою в поліції, таку інвалідність встановлено.

Тобто, за вказаних правових підстав виплата ОГД на підставі таких пунктів здійснюється виключно у випадку звільнення з поліції особи, яка звільняється за станом здоров`я з подальшим визначенням інвалідності.

Пунктом п`ятим частини першої статті 97 Закон №580-УІП встановлений окремий випадок (елемент) для виплати ОГД отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків.

Вказаний випадок не пов`язаний із звільненням поліцейського з поліції внаслідок поранення чи захворювання, пов`язаного зі службою в поліції, та встановленням йому інвалідності.

Обов`язкової умовою за вказаним пунктом для виплату ОГД передбачено отримання поранення поліцейським під час проходження служби без встановлення інвалідності та без умови звільнення , тобто за умови подальшого проходження служби.

Обставинами справи встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції - 11.02.2022 за власним бажанням.

Довідка про результати визначення у позивача ступеня втрати професійної працездатності видана 21.09.2022, відповідно до якої ступінь втрати працездатності становить 20%.

Травма позивачем, отримана 13.02.2004 - під час виконання службових обов`язків, проте з цього часу та до моменту звільнення - 11.02.2022, він не скористався правом на отримання направлення на ВЛК та проходження медичного огляду для отримання виплати, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 97 Закону № 580-УІІІ.

Згідно частини першої статті 1 Закону № 580-УІІІ, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Імперативними положеннями частини другої статті 19 Конституції України та частини першої статті 8 Закону № 580-УІІІ встановлено обов`язок відповідача як органу державної влади та його посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки виникнення права на отримання ОГД після звільнення передбачено лише для випадків, визначених пунктами 3, 4 частини першої статті 97 Закону № 580-УІІІ (у випадку визначення поліцейському інвалідності), це свідчить про те, що виникнення права на отримання поліцейським ОГД у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, яке передбачене, зокрема, пунктом 5 частини першої статті 97 Закону № 580-УІІІ, можливе лише до його звільнення з поліції.

Отже, застосування судом до спірних правовідносин пункту 5 частини першої статті 97 Закону № 580-УІП є помилковим та таким, що не відповідає цілі застосування частини першої статті 97 Закону № 5 80-VIII із диференсацією застосування її елементів саме за визначеним в ній обставин та підстав.

Крім того, апелянт зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України від 22.04.2020 у справі № 3-326/2019 (далі - рішення Конституційного Суду) зазначено наступне.

« 2.3. Як вбачається зі змісту пункту 3 частини першої статті 97 Закону, призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському законодавчо гарантовані лише за наявності трьох обов`язкових умов, а саме:

1)визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2)визначення поліцейському інвалідності протягом шести місяців після його звільнення з поліції;

3)звільнення поліцейського з поліції з причин поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманих під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Отже, лише за наявності цих трьох обставин, тобто тільки дотримавшись усіх зазначених умов, особа, звільнена з поліції, набуває право на отримання одноразової грошової допомоги й може претендувати на її призначення та виплату згідно з положеннями пункту 3 частини першої статті 97 Закону.

За обставин, коли поліцейський зазнав поранення (контузії, травми або каліцтва), що не зумовлює його звільнення зі служби в поліції через хворобу та встановлення в подальшому поліцейському інвалідності, у частині першій статті 97 Закону передбачено й інші підстави, за яких особа може скористатися правом на отримання одноразової грошової допомоги, розмір якої, зокрема, передбачений пунктами 5, 6 статті 99 Закону, а не пунктом 3 статті 99 Закону.

Підстави та умови виплати поліцейським одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності без визначення інвалідності та без звільнення передбачені положеннями пункту 5 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII. За положеннями частини першої статті 77 Закону № 580-УПІ настання хвороби, несумісної з проходженням служби в поліції, є підставою для звільнення особи зі служби в поліції, зокрема відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону. Водночас пункт 5 частини першої статті 97 Закону не передбачає звільнення поліцейського зі служби в поліції з визначенням йому інвалідності, як умову для виплати йому одноразової грошової допомоги згідно з цим пунктом.»

Таким чином, з системного аналізу положень Закону № 580-УІІІ, Порядку № 4 та рішення Конституційного Суду, висновується, що призначення та виплата поліцейському ОГД на підставі пункту 5 частини 1 статті 97 Закону № 580-УІП можливі лише за наявності трьох обов`язкових умов в сукупності, а саме:

1) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2) часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

3) поліцейський не є звільненим зі служби в поліції, тобто право на отримання ОГД повинне виникнути лише до моменту звільнення зі служби в поліції.

Відсутність сукупності вказаних підстав у спірних правовідносинах та чітке розмежування Конституційним Судом у вказаному рішенні підстав для застосування елементів частин першої статті першої статті 97 Закону № 580-УІІ (виплати ОГД) в залежності від визначених в ній підстав, підтверджує відсутність обмеженого тлумачення вказаної норми права, про що помилково зазначено судом в оскаржуваному рішенні.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 17.01.2022 проходив медичний огляд військово-лікарською комісією, про що складена постанова №4. Позивачу встановлено діагноз: звичний вивих лівого плечового суглобу. Посттравматичний (13.02.2004 закритий піддзьобовий вивих головки лівої плечової кістки) деформуючий артроз лівого плечового суглобу II (другої) стадії, комбінована контрактура лівого плечового суглобу з незначним порушенням функції лівого плечового суглобу.

Травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт №17 про нещасний випадок, виданий ВАСМ УМВС в Івано-Франківській області 02.06.2005).

Гіпертонічна хвороба I (першої) стадії, ступінь 1 (один), ризик помірний. СН-0 (нуль) ступеня. Хронічний безкам`яний холецистит в стадії ремісії. Гепатоз. Міопія слабого ступеня в 1.0д обох очей (гострота зору без корекції 0,6/0,9, з корекцією 1,0/1,0).

Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції (а.с.7).

11.02.2022 Національною поліцією України прийнято наказ №208 о/с «По особовому складу», відповідно до якого ОСОБА_1 , старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених з контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності (з дислокацією в Івано-Франківській області) Управління дотримання прав людини, звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію». Вислуга років у пільговому обчисленні 08 років 04 місяці 21 день; вислугу років для призначення пенсії 35 років 10 місяців 10 днів (а.с.9).

01.07.2022 Національною поліцією України прийнято наказ №872 о/с «По особовому складу», відповідно до якого внесено часткову зміну до пункту наказу Національної поліції України від 11.02.2022 №208 о/с у частині звільнення зі служби в поліції позивача (щодо розрахунку вислуги років) (а.с.10).

05.07.2022 ОСОБА_1 видана довідка про те, що він дійсно проходив службу в органах внутрішніх справ з 23.08.1994 до 06.11.2015 і в Національній поліції України з 07.11.2015 до 11.02.2022, звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію», з 11.02.2022 (а.с.11).

У відповідності до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №056049, дата огляду 21.09.2022 позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 20%, причина втрати працездатності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.12-13).

06.10.2022 позивач подав на ім`я голови Національної поліції України заяву (рапорт) про виплату ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, до якого долучив усі необхідні документи, а саме:

1) довідку МСЕК №056049 від 21.09.2022;

2) копію постанови ВЛК №4 від 17.01.2022;

3) акти Н-1 від 02.06.2002, Н-5 від 13.02.2004;

4) копію паспорта та ідентифікаційного коду;

5) заяву на перерахунок коштів та банківські реквізити (а.с.14-21).

Оскільки жодної інформації про результати розгляду зазначеної заяви (рапорту) позивач не отримав, у зв`язку з чим 15.02.2023 ОСОБА_1 подав електронне звернення до відповідача, в якому просив повідомити про результати розгляду звернення (а.с.22).

27.02.2023 за вих №Я-49/29/2/01-23 позивачу повідомлено, що за результатами розгляду його заяви (рапорту) уповноваженою особою відповідача 31.10.2022 складено та затверджено головою Національної поліції 14.11.2022 висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . До цієї відповіді додано копію листа Національної поліції України від 18.11.2022 №Я-15165/29/2/09/-2022. Згідно з інформацією, що викладена у даному листі повідомлені такі причини відмови у призначенні грошової допомоги: «довідка про результати визначення в застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках… видана 21.09.2022 за №056049, а позивача звільнено зі служби в поліції наказом Національної поліції України від 11.02.2022 №208 о/с… З огляду на викладене правові підстави призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі встановлення ступеня втрати працездатності у відсотках відсутні» (а.с.24).

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою. гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого с часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно з ч. 2 цієї статті, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно наказом МВС України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4).

Згідно з пп. 2 п. 4 Розділу 1 Порядку №4, випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

2) під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Частиною 6 ст. 100 Закону передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

У відповідності до пп. 3 п. 1 розділу II Порядку №4, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності

- дата видачі довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрат професійної працездатності у відсотках.

Згідно з п. 5 Розділу III, для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках):

3) довідку органу, установи, організації; підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією:

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання:

6) копії акта (актів) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини т обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського. за формам визначеними МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляться від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган відмітку в паспорті).

Відповідно до положення Розділу IV (зокрема, п. 1, 2, 3), у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу 11, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленого формою (додаток 2).

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

У разі затвердження висновку про призначення ОГД керівником органу поліції або закладу освіти, в якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня його затвердження видається наказ про виплату ОГД.

У разі відмови у призначенні ОГД чи повернення документів на доопрацювання (документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) заявника письмово інформують про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано усі необхідні документи для призначення та виплати ОГД, які передбачені Законом та Порядком №4, крім того ОСОБА_1 - поліцейський, який отримав травму під час виконання ним службових обов`язків, що підпадає під п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону, розмір ОГД - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, позивач у визначений законом трирічний строк з моменту виникнення права на отримання ОГД (21.09.2022 р.) звернувся до Національної поліції України з відповідною заявою (рапортом).

Пороте, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Зобов`язуючи Національну поліцію України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 суд першої інстанції зобов`язав відповідача призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 спірну одноразову грошову допомогу, однак такий спосіб захисту прав позивача є помилковим, бо повторний розгляд заяви (рапорту) позивача надає право відповідачу прийняти як позитивне так і негативне рішення, а зобов`язавши відповідача призначити, нарахувати і виплатити позивачу спірну одноразову грошову допомогу суд вирішив по суті спірне питання, що в свою чергу не потребує повторного розгляду заяви (рапорту).

Крім того, надаючи оцінку діям відповідача суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що на час нещасного випадку 13.02.2004 року існував інший порядок відшкодування шкоди у разі каліцтва працівника міліції і такий був врегульований ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Однак, ні суд першої інстанції, ні відповідач при розгляді рапорту позивача вказані обставини не оцінював, не з`ясованою чи відшкодовувалась така шкода позивачу з урахуванням зазначеної вище норми.

Відтак, зобов`язання Національну поліцію України призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 спірну одноразову грошову допомогу є передчасним.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити частково: визнати протиправними дії Національної поліції України щодо відмови в призначенні, нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про національну поліцію», оскільки така прийнята передчасно без дослідження всіх обставин, та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Крім того, стягнення витрат в частині правничої допомоги адвоката у розмірі 8000 гривень є явно перевищеним.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів приходить до висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Національної поліції України задовольнити частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2023 року у справі №300/1281/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про національну поліцію».

Зобов`язати Національної поліції України повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок та витрати в частині правничої допомоги адвоката у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула