Справа № 552/4138/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 р.Справа № 552/4138/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Самсонова О.А., м. Полтава, повний текст складено 11.10.23 року у справі №552/4138/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00008020 від 28.04.2023 року, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення за ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн.;

- провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.132-1 КУпАП, закрити;

- стягнути із Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 536 грн. 80 коп.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 28.04.2023 року уповноваженою особою Державної служби України з безпеки на транспорті була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00008020. Вказував, що згідно оспорюваної постанови серії АА №00008020 від 28.04.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а саме за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн. Не погоджувався із вказаною постановою, посилаючись на відсутність доказів того, що він є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Крім того, зазначав, що до відповідальності він притягнутий за перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме ширини транспортного засобу на 25,885% (0,673 м.). При цьому, ширина транспортного засобу не перевищувала нормативних значень. Тому, просив суд скасувати постанову серії АА №00008020 від 28.04.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11.10.2023 року позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00008020 від 28.04.2023, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті 3536 грн. 80 коп. (три тисячі п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) на відшкодування судових витрат.

Державна служба України з безпеки на транспорті, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.10.2023 року у справі №552/4138/23 та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови серії АА №00008020 від 28.04.2023 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується із рішенням суду першої інстанції та вважає, що останнє прийняте судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, при винесенні рішення не повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що оспорювана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174, а отже зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами). Вважає, що дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо винесення оскаржуваної постанови та притягнення його до відповідальності у виді штрафу є цілком правомірними. З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції прийнято судом внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, в результаті неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Крім того, посилається, що його позиція щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності підтверджується численними висновками судів, викладеними у рішеннях першої інстанції та постановах суду апеляційної інстанції.

Представник позивача направив на електронну адресу Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу, який містив кваліфікований електронний підпис, в якому посилаючись на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відповідність габаритів транспортного засобу позивача вимогам п.22.5 Правил дорожнього руху та спростовуються висновки відповідача щодо перевищення ним загальної ширини на 25,885%, просив апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали даної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюка Любомира Миколайовича серії АА №00008020 від 28.04.2023 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 грн.

Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 05 квітня 2023 року о 18 год. 51 хв. за адресою М-04, км. 186+337 Дніпропетровська обл. допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху України: загальної ширини транспортного засобу на 25,885% (0,673 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Позивач, не погодившись з вищевказаною постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00008020 від 28.04.2023 року, про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн., вважаючи, що наявні правові підстави для її скасування, звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач порушень Правил дорожнього руху України не вчиняв, відсутній в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а тому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необхідно скасувати.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст.308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. №103 (далі по тексту - Положення №103).

Відповідно до п.1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Відповідно до пп.15 п.5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.

Приписами ст.23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту - Правила дорожнього руху, у відповідний редакції) рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують: а) зовнішніх габаритів: Зовнішній габарит, Максимальне значення параметра, метрів, Ширина: 2,6.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі по тексту - Порядок №1174, у відповідній редакції).

При цьому, згідно ч.2 ст.132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно ст.229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: 1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Як встановлено з матеріалів даної справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00008020 від 28.04.2023, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Згідно вказаної постанови, позивач, ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 05.04.2023 о 18 год. 51 хв. за адресою М-04, км. 186+337 Дніпропетровська обл. допустив рух транспортного засобу MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху України: загальної ширини транспортного засобу на 25,885% (0,673 м.) при дозволеній максимальній фактичній ширині 2,6 м, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП (а.с.16).

Колегія суддів, звертає увагу, що у спірних правовідносинах по даній справі мова йде саме про перевищення нормативних габаритних параметрів транспортних засобів під час руху автомобільними дорогами, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а не технічних характеристик транспортного засобу. Тобто, в даному випадку позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за перевищення нормативних габаритних параметрів загальної ширини транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 (далі по тексту - Порядок №1174).

Згідно пунктів 16,17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Відповідно до приписів пунктів 11,12 Порядку №1174 автоматичні пункти, якими фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, забезпечують, зокрема, вимірювання габаритів транспортного засобу.

Колегія суддів зазначає, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія сертифікату перевірки типу, а також копія сертифікату відповідності (а.с.50).

Згідно з пунктом 2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (пункт 14 Порядку №1174).

Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних (пункт 10 Порядку №1174).

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Колегія суддів звертає увагу, що оспорювана постанова відповідача містить передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 1) фотографіями та відеозаписом транспортного засобу, здійсненими в момент проїзду через автоматичним пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пунктугабаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем; 3) витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення.

Фотографії та відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у в оспорюваній постанові відповідача, та можуть бути перевірені (роздруківка відомостей веб-сайту міститься в матеріалах справи) (а.с.48-49).

Оспорювана постанова відповідача містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритним транспортним засобом.

Колегія суддів зазначає, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритним транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами автофіксації.

Порушення стосуються саме нормативних габаритних параметрів ширини транспортного засобу в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Отже, зміст оспорюваної постанови відповідача відображає ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а відомості, які містяться в цій постанові відповідають вимогам чинного законодавства.

При цьому, надаючи правову оцінку доводам та обґрунтуванням, висловленим судом першої інстанції в його рішенні, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Фіксація адміністративного правопорушення була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM 20, WAGA-WIM35, №7.

Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 20, WAGA-WIM35, №7 відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 №163.

Факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених п.22.5 Правил дорожнього руху, зафіксований за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Колегія суддів зазначає, що оспорюваною постановою відповідача притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.131-2 КУпАП, а саме: перевищення загальної ширини транспортного засобу на 25,885% (0,673 м), при дозволеній максимальній фактичній ширині 2.6 м.

При цьому, фактично зафіксована ширина транспортного засобу становила 3,373 м. (3373 мм); ширина з урахуванням похибки вагового комплексу - 3,273 м (3273 мм).

Перевищення нормативних габаритних параметрів транспортного засобу, визначених п. 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 1341:2006, ID T) Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь.

Перевищення нормативних параметрів, визначених п.22.5 Правил дорожнього руху, було встановлено із врахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, про що зазначено в оспорюваній постанові відповідача із зазначенням застосованої формули.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вимірювання габаритних параметрів транспортного засобу було здійснено з використанням технічно справного вимірювального обладнання автоматичного пункту фіксації, що відповідає вимогам технічного регламенту, що підтверджується матеріалами даної справи.

При цьому, в обґрунтування своїх доводів позивач зазначає про те, що відповідно до технічних характеристик ширина транспортного засобу MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 2,5 м (2500 мм); ширина напівпричепу - 2,48 м (2480 мм).

Однак, колегія суддів зазначає, що належних та допустимих доказів (документів щодо транспортного засобу, технічного паспорту, сертифікату відповідності, тощо) на підтвердження габаритних параметрів позивачем не було надано, а зі змісту наданих позивачем документів неможливо встановити габаритні параметри ширини вказаних транспортних засобів.

Крім того, суд першої інстанції в обґрунтування правомірності заявлених вимог позивача посилався в своєму рішенні на додані позивачем до позовної заяви протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу щодо тягача MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 (протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №01639-00081-22 від 09.12.2022) та напівпричепу SCHMITZ S01, державний номерний знак НОМЕР_2 (протокол перевірки технічного стану транспортного засобу 01639-00012-12 від 20.01.2023). №01

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що вказані протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу не містять відомостей щодо габаритних параметрів вказаних транспортних засобів, зокрема, щодо їх ширини.

Отже, такі протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу не можуть бути належними та допустимими доказами відповідності фактичних параметрів ширини транспортного засобу нормативним габаритних параметрам.

Також, ці протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу не є доказом відсутності порушення п.22.5 Правил дорожнього руху в момент виявленння адміністративного правопорушення (05.04.2023 о 18 год.51 хв.) під час перевезення транспортним засобом вантажу.

Надаючи правову оцінку посиланням суду першої інстанції в його рішенні про те, що ширина автомобіля MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом, контейнеровозом SCHMITZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , не перевищує 2,6 м., що підтверджується також висновком експертного дослідження Полтавського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 11 вересня 2023 року №ЕД-19/11/117-23/12021-ІТ, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судом першої інстанції не було враховано того факту, що вказаний висновок було отримано та експертне дослідження проведено після спливу 4 місяців з моменту виявлення адміністративного правопорушення, а відтак з огляду на сплив значного періоду часу та тривалу подальшу експлуатацію транспортного засобу, встановлені даним висновком обставини не можуть беззаперечно свідчити про відповідність встановлених у висновку обставин тим, що мали місце 05.04.2023 під час фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, зі змісту вказаного висновку вбачається, що при проведенні експертизи судовий експерт керувався Правилами дорожнього руху, проте інших методик, стандартів чи правил проведення відповідного виду вимірювань (вимірювання габаритних параметрів транспортного засобу) застосовано ним не було.

Правилами дорожнього руху визначаються показники допустимих габаритно-вагових параметрів транспортних засобів для руху автомобільними дорогами, при цьому особливості проведення вимірювань та визначення фактичних показників вказаних параметрів нормами даних Правил не регламентуються.

З огляду на наведене вище, колегія суддів не приймає як доказ відсутності порушення вимог п.22.5 Правил дорожнього руху зазначений вище висновок експертного дослідження Полтавського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 11 вересня 2023 року №ЕД-19/11/117-23/12021-ІТ.

Колегія суддів зазначає, що особа суб`єкта відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП визначається відповідно до ст.143 КУпАП.

Згідно приписів ст.143 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною 2 статті 122-2, частинами 2 і 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Враховуючи норми наведеної вище статті КУпАП, а також матеріали даної справи, у т.ч. відповідні відомості витягу з ЄДР щодо перебування позивача на посаді керівника власника транспортного засобу за яким зареєстровано транспортний засіб (ТОВ "ЄС ЕКСПРЕС"), колегія суддів вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 є особою (суб`єктом відповідальності), яка має нести адміністративну відповідальність за ч.2 ст.132-1 КУпАП у спірних правовідносинах по даній справі.

Щодо посилання у відзиві на апеляційну скаргу про те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відповідність габаритів транспортного засобу позивача вимогам п.22.5 Правил дорожнього руху та спростовуються висновки відповідача щодо перевищення ним загальної ширини на 25,885%, то колегія суддів вважає їх такими, що не узгоджуються із висновками суду апеляційної інстанції у даній справі.

Також, стосовно посилання у відзиві на апеляційну скаргу на необхідність врахування постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 року у справі №552/3630/23, яка є аналогічною за своїми обставинами та маркою транспортного засобу, та якою залишено рішення суду першої інстанції щодо скасування постанови Укртрансбезпеки без змін, приймаючи до уваги висновок експерта, то колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів ч.5 ст.242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, у суду відсутній обов`язок для врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у зазначеній постанові суду апеляційної інстанції.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу про те, що у своїй апеляційній скарзі відповідач просить прийняти апеляційну скаргу та відкрити провадження у справі №552/3630/23, в той час як просить скасувати рішення по справі №552/4138/23 не впливають на вирішення даної справи, оскільки це є опечаткою.

З огляду на вищенаведене, доводи суду першої інстанції щодо протиправності оспорюваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00008020 від 28.04.2023, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Соколюком Л.М., якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн., з мотивів невчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху, а відтак відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у даній справи, колегія суддів, дійшла висновку, що оспорювана позивачем постанова відповідача винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Оскільки суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду дійшов висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем вимог, відсутні, в розумінні ст.139 КАС України, підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті судових витрат.

Приймаючи дане судове рішення (постанову), колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п.2 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.10.2023 року у справі №552/4138/23 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.10.2023 у справі №552/4138/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко