Справа № 640/17763/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року № 640/17763/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання незаконними та скасування постанов.

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» (далі позивач) з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі відповідач), у якому позивач просить суд:

визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження №69944488 від 27.09.2022;

визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження №69944066 від 27.09.2022;

визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження №69944635 від 27.09.2022;

визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про відкриття виконавчого провадження №69943733 від 27.09.2022.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він вважає протиправними оскаржувані постанови головного державного виконавця, адже ніяких грошових коштів у рамках виконавчих проваджень №50994512 від 04.05.2016 та №50994717 від 04.05.2016 із позивача в примусовому порядку не було стягнуто, а самі постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.05.2016 у виконавчому провадженні №50994512 та про стягнення з боржника виконавчого збору від 13.05.2016 у виконавчому провадженні №50994717 пред`явлені до виконання з пропуском строку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.12.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що державним виконавцем у зв`язку з невиконанням судових рішень у добровільному порядку до 13.05.2016 було винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, які не скасовані в установленому порядку, а тому у відповідача не було підстав для невідкриття виконавчих проваджень щодо стягнення виконавчого збору.

При цьому 27.09.2022 відповідачем у відповідності до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон 1404) у рамках виконавчих проваджень №50994512 від 04.05.2016 та №50994717 від 04.05.2016 було винесено постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження.

Відтак, відповідач вважає, що ним було вжито дій у відповідності до вимог Закону 1404, а спірні постанови винесені державним виконавцем із урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

13.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

01.05.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи та за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 прийнято адміністративну справу до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Дудіна С.О. та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк із дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати суду оригінал платіжного документа про сплату судового збору у розмірі 2 107,76 грн.; надати належним чином засвідчені додатки до позовної заяви у паперовому варіанті.

30.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 продовжено розгляд адміністративної справи та витребувано від відповідача копії матеріалів виконавчих проваджень №№69944488, 69944066, 69944635 та 69943733 від 27.09.2022.

Розглянувши подані документи й матеріали, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» (місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40У, офіс 2, ідентифікаційний код 33458044) зареєстровано в якості юридичної особи 16.03.2005, номер запису 1 588 102 0000 001470 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що 23.11.2015 Господарський суд Полтавської області своїм рішенням у господарській справі №917/1864/15 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» 25 114 310,27 грн., з яких 13 286 000,00 грн. основна заборгованість за умовами договору підряду №30410 від 10.04.2013 у редакції додаткових угод №1 від 22.05.2013, №2 від 11.06.2013, 967 220,80 грн. пеня, 10 079 217,47 грн. інфляційні нарахування та 781 872,00 грн. 3% річних:

позов задовольнив частково;

стягнув із Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» (36020, м. Полтава, вул. Жовтнева, 19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс» (місцезнаходження: 03127, м. Київ, вул. Сєченова, 7А, кв. 23; поштова адреса: 01030, м. Київ, вул. Рейтарська, 20/24, офіси 25-26) 4 780 000,00 грн. основної заборгованості за умовами договору підряду №30410 від 10.04.2013 у редакції додаткових угод №1 від 22.05.2013, №2 від 11.06.2013 та 13 909,30 грн. судового збору;

ухвалив видати наказ із набранням чинності цим рішенням;

відмовив у позові в частині позовних вимог щодо стягнення 8 506 000,00 грн. основної заборгованості, 967 220,80 грн. пені, 10 079 217,47 грн. інфляційних нарахувань та 781 872,00 грн. 3% річних.

24.03.2016 Харківський апеляційний господарський суд своєю постановою в господарській справі №917/1864/15:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс» задовольнив частково;

рішення Господарського суду Полтавської області від 23.11.2015. у справі №917/1864/15 скасував в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних, простою та прийняв у цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнив частково;

стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» (36020, м. Полтава, вул. Жовтнева, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс» (місцезнаходження: 03127, м. Київ, вул. Сєченова, 7А, кв. 23; поштова адреса: 01030, м. Київ, вул. Рейтарська, 20/24, офіси 25-26, ) 3 559 022,55 грн. інфляційних нарахувань, 281 299,73 грн. 3% річних, 6 480 000,00 грн. простою та 43 940,35 грн. судового збору за подання позовної заяви;

у частині стягнення 19 806 194,92 грн. інфляційних нарахувань та 500 572,27 грн. 3% річних відмовив;

рішення Господарського суду Полтавської області від 23.11.2015 у справі №917/1864/15 щодо задоволення позову в частині стягнення 4 780 000,00 грн. основної заборгованості та відмови в частині позовних вимог щодо стягнення 967 220,80 грн. пені та демонтажу в розмірі 800 000,00 грн. залишив без змін;

стягнув із Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» (36020, м. Полтава, вул. Жовтнева, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс» (місцезнаходження: 03127, м. Київ, вул. Сєченова, 7А, кв. 23; поштова адреса: 01030, м. Київ, вул. Рейтарська, 20/24, офіси 25-26, ) 48 334,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги;

доручив Господарському суду Полтавської області видати відповідні накази.

24.03.2016 рішення Господарського суду Полтавської області від 23.11.2015 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 у господарській справі №917/1864/15 набрали законної сили.

11.04.2016 Господарський суд Полтавської області видав наказ про примусове виконання рішення в господарській справі №917/1864/15 щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» (36020, м. Полтава, вул. Жовтнева, 19) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс» (місцезнаходження: 03127, м. Київ, вул. Сєченова, 7А, кв. 23; поштова адреса: 01030, м. Київ, вул. Рейтарська, 20/24, офіси 25-26) 4 780 000,00 грн. основної заборгованості за умовами договору підряду №30410 від 10.04.2013 у редакції додаткових угод №1 від 22.05.2013, №2 від 11.06.2013, стягувачем за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс», а боржником позивач (далі наказ 1).

11.04.2016 Господарський суд Полтавської області видав наказ про примусове виконання рішення в господарській справі №917/1864/15 щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» (36020, м. Полтава, вул. Жовтнева, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс» (місцезнаходження: 03127, м. Київ, вул. Сєченова, 7А, кв. 23; поштова адреса: 01030, м. Київ, вул. Рейтарська, 20/24, офіси 25-26, ) 48 334,38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, стягувачем за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергофінанс», а боржником позивач (далі наказ 2).

04.05.2016 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко Сергій Володимирович своєю постановою про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №50994512, зокрема відкрив виконавче провадження з виконання наказу 1.

04.05.2016 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко Сергій Володимирович своєю постановою про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №50994717, зокрема відкрив виконавче провадження з виконання наказу 2.

13.05.2016 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко Сергій Володимирович своєю постановою про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні №50994512 у зв`язку з невиконанням позивачем наказу 1, зокрема стягнув із позивача, як боржника, виконавчий збір у розмірі 478 000,00 грн. (далі постанова про стягнення виконавчого збору 1).

Строк пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору 1 до виконання 1 рік.

13.05.2016 старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко Сергій Володимирович своєю постановою про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні №50994717 у зв`язку з невиконанням позивачем наказу 2, зокрема стягнув із позивача, як боржника, виконавчий збір у розмірі 4 833,44 грн. (далі постанова про стягнення виконавчого збору 2).

Строк пред`явлення постанови про стягнення виконавчого збору 2 до виконання 1 рік.

25.08.2016 Господарський суд Полтавської області своєю ухвалою в господарській справі №917/1269/16, зокрема, порушив провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси», вул. Жовтнева, 19, м. Полтава, 36020, та ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів позивача.

26.10.2016 Харківський апеляційний господарський суд своєю постановою в господарській справі №917/1269/16 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси», м. Полтава залишив без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 25.08.2016 залишив без змін.

01.02.2017 Вищий господарський суд України своєю постановою в господарській справі №917/1269/16 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси" залишив без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 25.08.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 залишив без змін.

01.03.2018 Господарський суд Полтавської області своєю ухвалою в господарській справі №917/1269/16, зокрема, затвердив мирову угоду по справі, припинив дію мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.08.2016 та припинив провадженні у справі.

23.04.2018 Харківський апеляційний господарський суд своєю ухвалою про відкриття апеляційного провадження в господарській справі №917/1269/16, зокрема, відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «БК «Укрбурсервіс» (вх. №615 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 01.03.2018 та зупинив дію ухвали Господарського суду Полтавської області від 01.03.2018.

25.04.2018 Харківський апеляційний господарський суд своєю ухвалою про відкриття апеляційного провадження в господарській справі №917/1269/16, зокрема, відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Енергофінанс» (вх. №626 П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 01.03.2018 та зупинив дію ухвали Господарського суду Полтавської області від 01.03.2018.

11.06.2018 Харківський апеляційний господарський суд своєю постановою в господарській справі №917/1269/16 апеляційні скарги ТОВ «БК «Укрбурсервіс» та ТОВ «Енергофінанс» залишив без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 01.03.2018 залишив без змін.

03.10.2018 Верховний Суд своєю постановою в господарській справі №917/1269/16 касаційні скарги ТОВ «Енергофінанс» та ТОВ «Бурова компанія «Укрбурсервіс» залишив без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.06.2018 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 01.03.2018 залишив без змін.

27.09.2022 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадир Дмитро Григорович своєю постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №50994512, зокрема визначив для позивача, як боржника, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в 310,00 грн. (далі постанова про стягнення витрат 1).

27.09.2022 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадир Дмитро Григорович своєю постановою про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №50994512, зокрема закінчив виконавче провадження з примусового виконання наказу 1 на підставі пункту 2 частини першої статті 39 Закону 1404, а постанову про стягнення виконавчого збору 1 та постанову про стягнення витрат 1 вивів в окремі виконавчі провадження.

27.09.2022 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадир Дмитро Григорович своєю постановою про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №69944488, зокрема відкрив виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору 1.

27.09.2022 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадир Дмитро Григорович своєю постановою про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №69944635, зокрема відкрив виконавче провадження з виконання постанови про стягнення витрат 1.

27.09.2022 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадир Дмитро Григорович своєю постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №50994717, зокрема визначив для позивача, як боржника, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в 310,00 грн. (далі постанова про стягнення витрат 2).

27.09.2022 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадир Дмитро Григорович своєю постановою про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №50994717, зокрема закінчив виконавче провадження з примусового виконання наказу 2 на підставі пункту 2 частини першої статті 39 Закону 1404, а постанову про стягнення виконавчого збору 2 та постанову про стягнення витрат 2 вивів в окремі виконавчі провадження.

27.09.2022 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадир Дмитро Григорович своєю постановою про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №69944066, зокрема відкрив виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору 2.

27.09.2022 головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадир Дмитро Григорович своєю постановою про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №69943733, зокрема відкрив виконавче провадження з виконання постанови про стягнення витрат 2.

Не погоджуючись із постановами про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2022 у виконавчих провадженнях №№69944488, 69944635, 69944066 та 69943733, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини першої статті 58 Конституції України, які є нормами прямої дії, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон 1404).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями пункту 5 частини першої статті 3 Закону 1404 встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону 1404 у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Приписами частини першої статті 5 Закону 1404 визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з вимогами частини першої статті 10 Закону 1404 заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами частин першої-четвертої статті 12 Закону 1404 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частиною 1 статті 13 Закону 1404 встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 18 Закону 1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

При цьому за приписами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (далі Закон 606) у редакції, чинній станом на день винесення постанови про стягнення виконавчого збору 1 та постанови про стягнення виконавчого збору 2 (13.06.2016), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

За приписами частини другої статті 27 Закону 1404 у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону 1404 виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

При цьому за приписами частини дев`ятої статті 27 Закону 1404 виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 23, 24 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 915 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 39 Закону 1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

За приписами частини третьої статті 40 Закону 1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичного виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 23.11.2015 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 у господарській справі №917/1864/15 у рамках виконавчих проваджень №50994512 від 04.05.2016 та №50994717 від 04.05.2016.

При цьому суд зазначає, що без реального стягнення в примусовому порядку суми боргу з боржника в разі закінчення виконавчого провадження створюються умови для безпідставного стягнення виконавчого збору, тобто його стягнення без реального виконання самого рішення суду, що і є основним завданням виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що стягнення виконавчого збору напряму залежить від розміру фактично стягнутого, повернутого або переданого майна при примусовому виконанні виконавчого документа.

Подібна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 та постановах Верховного Суду від 21.10.2020 у справі №805/558/17-а, від 31.05.2021 у справі №640/22392/19.

Отже, з урахуванням того, що державною виконавчою службою фактично не було стягнуто з позивача коштів за наказом 1 та наказом 2, то суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору 1 та постанови про стягнення виконавчого збору 2.

Суд також звертає увагу відповідача, що останній у порушення приписів частини третьої статті 40 Закону 1404 не виніс окремих постанов про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчих проваджень №50994512 від 04.05.2016 та №50994717 від 04.05.2016, а відкрив виконавчі провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору 1 та постанови про стягнення виконавчого збору 2, винесених 13.05.2016, строк пред`явлення яких до виконання сплив у силу приписів статті 12 Закону 1404 станом на 27.09.2022, що є самостійною підставою для скасування спірних постанов про відкриття виконавчого провадження №69944488 від 27.09.2022 та №69944066 від 27.09.2022.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №69944635 від 27.09.2022 та №69943733 від 27.09.2022, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини четвертої статті 42 Закону 1404 на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

При наданні оцінки законності винесення постанови про стягнення витрат 1 і постанови про стягнення витрат 2 та їх пред`явлення до виконання в рамках виконавчих проваджень №69944635 від 27.09.2022 та №69943733 від 27.09.2022 суд враховує, що положеннями пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, визначено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Таким чином, оскільки виконавчі провадження №50994512 від 04.05.2016 та №50994717 від 04.05.2016 були відкриті на підставі наказу 1 та наказу 2 саме через невиконання позивачем у добровільному порядку рішення Господарського суду Полтавської області від 23.11.2015 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 у господарській справі №917/1864/15, які набрали законної сили, а зазначені в постанові про стягнення витрат 1 та постанові про стягнення витрат 2 витрати були понесені в рамках відкритих виконавчих проваджень до їх закінчення у порядку, передбаченому законом, то суд вважає, що відповідач, виносячи постанови про відкриття виконавчого провадження №69944635 від 27.09.2022 та №69943733 від 27.09.2022 з примусового виконання постанови про стягнення витрат 1 та постанови про стягнення витрат 2, діяв на підставі закону, в межах своїх повноважень та з дотриманням усіх інших принципів, зазначених у статті 2 КАС України, що унеможливлює задоволення адміністративного позову в цій частині.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

За приписами частини третьої статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 7 939,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №СБ00000272 від 17.10.2022 на суму 4 834,53 грн., платіжним дорученням №СБ00000273 від 23.10.2022 на суму 996,91 грн. та платіжною інструкцією №152 від 25.05.2023 на суму 2 107,76 грн.

Доказів понесення позивачем інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, матеріали справи не містять.

Відтак, оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 3 969,60 грн. (7 939,20 грн. х 2/4).

Керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадира Дмитра Григоровича про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2022 у виконавчому провадженні №69944488.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Благадира Дмитра Григоровича про відкриття виконавчого провадження від 27.09.2022 у виконавчому провадженні №69944066.

4. В іншій частині у задоволенні адміністративного позову відмовити.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз-Будресурси» (ідентифікаційний код 33458044, місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40У, офіс 2) за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (ідентифікаційний код 33458044, місцезнаходження: 40003, Сумська обл., м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 28) судовий збір у розмірі 3 969,60 грн. (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять грн. 60 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Дудін С.О.