Справа № 607/12225/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 607/12225/23 пров. № А/857/16399/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2023 року, прийняте суддею Кунець Н.Р. о 08 годині 45 хвилин у м.Тернополі, повний текст складено 31 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецької митниці та просив визнати протиправною і скасувати постанову про порушення митних правил № 0409/40800/23 від 14.06.2023 в справі про порушення митних правил і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2023 позов задоволено частково. Постанову в справі про порушення митних правил №0409/40800/23 від 14.06.2023 якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України закрито. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідальність за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом несе саме перевізник, то в діях позивача, який працює у вказаного перевізника водієм, відсутній склад адміністративного правопорушення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Чернівецька митниця подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права і з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскільки громадянин ОСОБА_1 , в порушення п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України, не доставив у встановлені МК України строки товар до митного органу призначення, перевищивши строк доставки більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, то на думку відповідача в діях громадянина ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, передбачений ч. 3 ст. 470 МК України.

Крім того, звертає увагу, що в діях позивача наявні всі чотири ознаки складу правопорушення, а вчинення останнім правопорушення стверджується протоколом про порушення митних правил № 0409/40800/23 від 27.05.2023, інформацією, яка міститься в ЄАІ ДМСУ та іншими матеріалами справи про ПМП.

Також вважає, що з огляду на предмет спору у справі незначної складності, задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн є безпідставно завищеною та необґрунтованою. Крім того, згідно матеріалів справи представником позивача подано до суду незначну кількість документів, що також свідчить про те, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.05.2023 старшим державним інспектором п/п «Порубне-Сірет» м/н «Вадул-Сірет» Чернівецької митниці, складено протокол про порушення митних правил № 0409/40800/23, згідно якого, 27.05.2023 о 11 год. 44 хв. в зону митного контролю ВМО №2, п/п «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці прибув вантажний автомобіль державний номер НОМЕР_1 , НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_2 . До митного контролю громадянин ОСОБА_3 надав товаросупровідні документи, а саме НОМЕР_3 , від 27.04.2023 та рахунок-фактуру № 1/2 від 29.03.2023. Згідно поданих товаросупровідних документів та інформації, яка міститься в електронних митних деклараціях ЕК10AA № 23UA85U9 транспортним засобом ВО3201BK, BО4748XX переміщується товар «Висівки пшеничні» з України до Туреччини. Граничним строком доставки товару за митними деклараціями ЕК10AA № 23UA85U9 до митниці призначення було встановлено дату 07.05.2023. Фактично транспортний засіб ВО3201BK, BО4748XX доставив товар та документи на них 27.05.2023. Таким чином громадянин ОСОБА_3 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки товару, до митниці призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, чим порушив митні правила, передбачені ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Копію протоколу про порушення митних правил № 0409/40800/23 від 27.05.2023 було вручено ОСОБА_1 27.05.2023 та одночасно його повідомлено про розгляд справи, який відбудеться 14.06.2023 о 11 год. 00 хв., про що свідчить підписка від 27.05.2023.

Згідно протоколу опитування в справі про порушення митних правил № 0409/40800/23 від 27.05.2023, ОСОБА_1 пояснив, що він не доставив товар в митницю призначення у встановлений термін, у зв`язку із комерційною необхідністю.

Постановою виконуючого обов`язків заступника начальника Чернівецької митниці Македон П.Й. в справі про порушення митних правил № 0409/40800/23 від 14.06.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн.

Вважаючи винесену постанову незаконною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Згідно частини першої статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту та бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Як передбачено частиною 2 статті 200 МК України, що доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу.

Вимогами частини 6 статті 379 МК України передбачено, що строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Відповідно до статті 95 МК України, строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті, до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

У свою чергу, статтею 192 МК України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Як передбачено ст. 458 МК України, порушенням митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 МК України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих документів.

За змістом ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як встановлено судом, в обґрунтування позову позивач вказує, що перевізник не зміг вчасно прибути на митницю та доставити товар у встановлений строк, зокрема до 07.05.2023, з причин дії обставин непереборної сили, які не залежали від волі перевізника, а саме, виявлення технічних несправностей спеціалізованого вантажного сідлового тягача VOLVO д.н.з. НОМЕР_4 та загального напівпричіпа н/пр бортового тентованого FRUEHАUF д.н.з. НОМЕР_5 та їх усунення, а також необхідності сертифікації даних транспортних засобів після ремонтних робіт.

На підтвердження вказаних обставин позивачем долучено до матеріалів справи Акт надання послуг № 2313 від 12.05.2023 підписаний між ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002» та ТОВ «Техтрансконтроль», Акт виконаних робіт №2305793 від 15.05.2023 підписаний між ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002» та ТОВ «МВ СТЕЛЛАР» та Сертифікати придатності до експлуатації вантажних автомобілів та причепів ЄКМТ №UA 1225438, № НОМЕР_6 від 12.05.2023.

23.05.2023 ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002» надіслало на електронну адресу Чернівецької митниці Акт-повідомлення № 23/1 від 23.05.2023, яким повідомило, що вказаний у експортній декларації № 23UA85U9 від 27.04.2023 тягач VOLVO, д.н.з. НОМЕР_4 з н/причіпом НОМЕР_7 , д.н.з. НОМЕР_5 , здійснював проходження сертифікації придатності до експлуатації вантажних автомобілів та причепів ЄКМТ, в термін проходження обов`язкового контролю технічного стану, через що виконання ним доставки у визначені експортною декларацією терміни стало неможливим. Зазначений автопоїзд із 28.04.2023 по 11.05.2023 перебував на території підприємства, яке власними силами проводило діагностику та ремонт. 12.05.2023 транспортний засіб здійснив виїзд у м.Хмельницький на станцію ОТК для проходження контролю технічного стану. Після чого транспортний засіб повернувся на базу підприємства, де із 13.05.2023 по 22.05.2023 виконував роботи по доведенню технічного стану транспортного засобу до відповідності всім визначеним вимогам. По завершенню робіт, після одержання відповідних Сертифікатів ЄКМТ, зазначений транспортний засіб невідкладно приступив до виконання даної доставки вантажу. У зв`язку із викладеним, ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002» просило продовжити термін доставки по експортній декларації № 23UA85U9 від 27.04.2023 до 26.05.2023 включно.

Відповідно до листа Чернівецької митниці Державної митної служби України № 7.2-08-1/7.2-17.1/13/3905 від 24.05.2023, остання за результатами розгляду заяви ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002» № 23/1 від 23.05.2023 повідомила, що продовження строку транзитного перевезення непередбачено чинним митним законодавством України. Станом на 24.05.2023 у Чернівецькій митниці відсутнє документальне підтвердження тривалості дії обставин непереборної сили при переміщенні товарів транспортними засобами р.н. ВО4748XX/ВО3201BK відповідно до МД AA UA403030/2023/10985 від 27.04.2023. Отже, приватне підприємство «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002» зобов`язане доставити до митниці призначений товар, з урахуванням вимог Кодексу, а у разі наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), підтверджених документально - після закінчення їх дії.

Разом з тим, відповідно до положень розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 (далі Порядок №657), аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що особа звільняється від відповідальності за статтею 470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Як вірно зазначив суд, такі факти як вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили, у разі наявності яких особа звільняється від відповідальності за статтею 470 МК України.

При цьому, доказів того, що ремонт спеціалізованого вантажного сідлового тягача VOLVO д.н.з. НОМЕР_4 та загального напівпричіпа н/пр бортового тентованого FRUEHАUF д.н.з. НОМЕР_5 був здійснений у зв`язку із обставинами аварії або дії обставин непереборної сили позивачем суду не надано.

Відтак, як свідчать обставини справи, доставка товару «Висівки пшеничні» до митниці призначення поза межами встановленого статтею 95 МК України строку, зокрема 27.05.2023, при граничному строку доставки за митною декларацією ЕК10AA № 23UA85U9, 07.05.2023, була зумовлена поломкою транспортного засобу, що не є в розумінні наведених норм законодавства аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 10.08.2022 у справі №466/5031/16-а (провадження № К/9901/14398/18).

З огляду на наведене, суд дійшов вірного висновку про наявність факту порушення строку встановленого статтею 95 МК України доставки товару «Висівки пшеничні» до митниці призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, чим порушено митні правила, передбачені ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Разом з тим, частиною ст. 459 МК України передбачено, що суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами посадові особи цих підприємств.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 191 МК України перевізники мають право замінювати уповноважену перевізником особу (водія), відповідальну за доставку товарів до митного органу призначення, попередньо повідомивши цей орган про причини такої заміни (стан здоров`я, візові питання, вимоги Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення).

Пунктом 37 частини 1 статті 4 МК України передбачено, що перевізник особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між митними органами на території України або є відповідальною за такі перевезення.

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до п. 63 ч. 1 ст. 4 МК України уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що терміни «уповноважена перевізником особа» відповідно до п.3 ч.1 ст.191 МК України та «посадова особа підприємства» в розумінні ч. 2 ст. 459 МК України не є ідентичними, тому уповноважена перевізником особа не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 МК України за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

З урахуванням вимог ч.1 ст.192 МК України, обов`язок доставляти товари до митного органу призначення у встановлений Митним кодексом України строк та повідомляти митний орган про аварію або обставини непереборної сили покладається на перевізника, тому відповідальність за невиконання вказаних обов`язків несе саме перевізник.

Як встановлено судом, згідно рахунку 1/2 від 29.03.2023 до контракту № 29032023 від 29.03.2023, продавцем товару «Висівки пшеничні», вагою 22,200 кг, загальною вартістю 4662,00 доларів США є ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002», покупець (отримувач) ELIN AGRO TARIM URUNLERI LIMITED SIRKETI.

Відповідно до Електронної митної декларації ЕК10AA № 23UA85U9, ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002» відправив транспортним засобом ВО3201BK, BО4748XX товар «Висівки пшеничні», вагою 22200 кг. з України до Туреччини. Одержувач - ELIN AGRO TARIM URUNLERI LIMITED SIRKETI. Строк доставки товару 07.05.2023. Особа відповідальна за фінансове врегулювання ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002».

Згідно міжнародної товарно - транспортної накладної CMR A№000052, від 27.04.2023, ELIN AGRO TARIM URUNLERI LIMITED SIRKETI одержав вантаж - «Висівки пшеничні», відправником якого є ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002». Перевізником товару «Висівки пшеничні», вказано ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002», ВО3201BK, BО4748XX.

Спеціалізований вантажний сідловий тягач VOLVO д.н.з. НОМЕР_4 та загальний напівпричіп н/пр бортовий тентований FRUEHАUF д.н.з. НОМЕР_5 зареєстровані за ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002», що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 та НОМЕР_9 виданими ТСЦ 6141.

Згідно витягу з Електронного кабінету перевізника з Порталу Державної служби України з безпеки на транспорті, ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002», отримано ліцензію перевізника затверджену Наказом № 431 від 25.06.2021, яка діє з 26.06.2021 та станом на даний час є дійсною. Засобами провадження господарської діяльності є в тому числі транспортний засіб з реєстраційним номером ВО3201BK.

Згідно наявного в матеріалах справи Наказу ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002» № 27 від 26.08.2010 «Про прийняття на роботу», ОСОБА_1 прийнятий з 26.08.2010 на роботу водієм.

Таким чином, як вірно зазначено судом, перевізником товару «Висівки пшеничні» є саме ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002», у якого ОСОБА_1 працює водієм.

Відповідно до ст.3 Розділу ІІ Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) для цілей цієї Конвенції, перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 50 згідно з додатком до цього Порядку зазначаються відомості про перевізника (експедитора) товарів, задекларованих у МД, номер його телефону в міжнародному форматі (з урахуванням коду країни та населеного пункту або мережі оператора мобільного зв`язку) та відомості про особу, що приймає задекларовані товари до перевезення: прізвище, ініціали, серія та номер паспорта (для громадян нерезидентів: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), громадянство, реквізити паспортного документа або документа, що його замінює).

З урахуванням наведеного та враховуючи вимоги статті 193 МК України, суд дійшов вірного висновку, що оскільки відповідальність за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом несе саме перевізник, в даному випадку ПП «ЗАХІД-ХЛІБ-ЗБУТ-2002», то в діях позивача ОСОБА_1 , який працює у вказаного перевізника водієм, відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов є підставним та підлягає до задоволення частково, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Щодо доводів апелянта про те, що відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як встановлено судом, факт надання адвокатом Кукурудзою А.Є. послуг позивачу підтверджується наступними доказами:

- договором про надання правової (правничої) допомоги № 05-01/07/23 від 05.07.2023, укладеним між адвокатом АДВОКАСТЬКИМ БЮРО «АНДРІЯ КУКУРУДЗИ» та Клієнтом ОСОБА_1 за умовами якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо оскарження постанови про порушення митних правил №0409/40800/23 від 14.06.2023. Згідно п. 3.1 Договору, гонорар, який Клієнт сплачує за надану в межах цього Договору правову допомогу складає фіксовану оплату в розмірі 6500 грн.;

- квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 06.07.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 оплатив послуги за договором № 05-01/07/23 від 05.07.2023 у розмірі 6500 грн.

Разом з тим, як передбачено частиною 6 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід також зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розрахунок правничої допомоги у розмірі 3000 грн співмірний у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг та складності справи, а тому його розмір не є завищеним щодо іншої сторони спору.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці залишити без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2023 року у справі № 607/12225/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 03.01.2024 у зв`язку із перебуванням судді Шинкар Т.І. у відпустці.