Справа № 500/7813/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

Справа № 500/7813/23

04 січня 2024 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про відмову від позову в адміністративній справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу у розмірі 3400,00 грн.

Підставою позову зазначено несплату штрафних санкцій, застосованих до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за порушення законодавства про рекламу відповідним рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області.

Ухвалою суду від 06.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

22.12.2023 до суду надійшла заява Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про відмову від позову та повернення судового збору. Така заява обґрунтована тим, що після подання позовної заяви відповідачем самостійно сплачено борг. Також позивач просив відповідно до статті 140 КАС України, яка передбачає стягнення судових витрат з відповідача у разі відмови від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, вирішити питання про повернення йому (фактично стягнення з відповідача) сплаченого судового збору при поданні позовної заяви.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи та заяві про відмову від позову, суд дійшов висновку, що відмову від позову необхідно прийняти, а провадження у справі закрити, з огляду на таке.

Частинами першою, шостою статті 47 КАС України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Суд не приймає відмови позивача від позову , якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду із заявою про відмову від позову у зв`язку зі сплатою відповідачем штрафних санкцій у розмірі 3400,00 грн, наявність яких було підставою для звернення до суду з позовною заявою, і такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, тому суд дійшов висновку про необхідність прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Вирішуючи порушене Головним управлінням Держпродспоживслужби в Тернопільській області у заяві питання про стягнення з відповідача відповідно до статті 140 КАС України судових витрат на сплату судового збору в розмірі 2684,00 грн, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Положення статті 140 КАС підлягають застосуванню в комплексі з положеннями статті 139 КАС України, згідно з частиною другою якої при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки Верховного Суду у постановах від 29.08.2022 у справі №826/16473/15, від 16.09.2022 у справі №826/20304/16, за змістом яких стаття 140 КАС України встановлює особливості розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову. Ці особливості стосуються певної (однієї із багатьох, що згадані в статті 139 КАС України) ситуації - реалізації позивачем свого процесуального права на відмову від позову та прийняття судом відповідного рішення. Та обставина, що в цій статті не зазначено правового статусу позивача (суб`єкт владних повноважень чи особа), не змінює підходу, запровадженого в загальній нормі (стаття 139 КАС України) про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не підлягають розподілу за результатом розгляду справи, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз. Наведене дає підстави для висновку, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат застосовується, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, тоді незалежно від результатів розгляду справи понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не підлягають розподілу.

Головне управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області в спірних правовідносинах виступає суб`єктом владних повноважень. Отже, з урахуванням наведеного вище підстави для стягнення за рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесених Головним управлінням Держпродспоживслужби в Тернопільській області судових витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви відсутні.

При цьому суд не бере до уваги посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а, оскільки неодноразово суд касаційної інстанції звертав увагу, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Керуючись статтями 139, 140, 189, пунктом 2 частини першої статті 238, статтями 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу закрити.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У задоволенні заяви Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення за рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесених судових витрат на сплату судового збору відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 04 січня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.