Справа № 280/6193/23
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 січня 2024 року Справа № 280/6193/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі-відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі-відповідач 2), в якому просить:

-визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 00 від 25.05.2023;

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо виключення ОСОБА_1 зі стажу, який враховується при обчислені щомісячного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому навчальному закладі, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, стаж роботи на посаді прокурора (крім стажу роботи, вимогам щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді), а також неповного врахування періоду роботи на посаді судді;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі -2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді прокурора (крім стажу роботи, вимогам щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді) - 3 роки 9 місяців 12 днів, а також врахування всього періоду роботи на посаді судді - 21 рік 2 місяці 11 днів;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 74% суддівської винагороди, починаючи з 09.03.2023.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 №103/0/15-23 позивача звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно з розрахунком від 08.03.2023стаж роботи позивача на посаді судді станом на 08.03.2023 становить - 32 років 05 місяців 01 днів, з яких: навчання в Українській юридичній академії, м. Харків -з 01.09.1988 по 30.06.1993 - 02 роки, 05 місяців, 00 дні; помічник, старший помічник прокурора району, старший помічник прокурора м. Запоріжжя, старший помічник прокурора Запорізької області - з 02.03.1993 по 14.12,2001 08 років 09 місяців 12 дні; та безпосередньо на посаді судді з 17.12.2001 по 08.03.2023 - 21 рік 02 місяці 19 днів. 17.05.20203 позивач подала заяву до пенсійного фонду про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області № 00 від 25.05.2023, прийнятим за принципом екстериторіальності, відмовлено у призначені довічного грошового утримання. На повторну заяву позивача від 27.06.2023 ГУ ПФУ в Запорізькій області рішенням від 03.07.2023 № 00 призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, з 27.06.2023 (враховано 20 років 5 місяців 8 днів стажу безпосередньо суддею). Однак, позивач зазначає, що працювала на посаді судді з 17.12.2001 до 08.03.2023 включно (а саме: з 17.12.2001 до 17.04.2007 на посаді судці Господарського суду Запорізької області, з 18.08.2007 до 17.01.2011 на посаді судді Запорізького апеляційного Господарського суду з 18.01.2011 до 08.03.2023 на посаді судді Господарського суду Запорізької області), що складає 21 рік 2 місяці 19 днів. Крім того, відповідач не зарахував до стажу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці період навчання в Українській юридичній академії та роботу помічника, старшого помічника прокурора району, старшого помічника прокурора м. Запоріжжя, старшого помічника прокурора Запорізької області. Позивач вважає протиправними дії відповідачів. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 09.08.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем 2 29.08.2023 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. За матеріалами пенсійної справи позивачці з 27.06.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно Закону №1402. За нормами пункту 3 статті 142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посад судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Згідно статті 137 Закону №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Таким чином, Законом наведено вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких зараховується до стажу судді. Страховий стаж позивачки склав 35 років 08 місяців 29 днів, в тому числі стаж на посаді судді 20 років 05 місяців 08 днів. Зарахування до стажу роботи на посаді судді, для обчислення (розрахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання та період роботи на посаді прокурора чинним законодавством не передбачено. На підставі зазначеного, вважаємо, що підстави для зарахування половину строку навчання позивачки у кількості 02 роки 05 місяців та період її роботи на посаді прокурора у кількості 03 роки 09 місяців 12 днів до стажу роботи на посаді судді відповідно до п.3 ст.142 Закону №1402 відсутні. Отже, відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402 при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачці має враховуватись стаж роботи позивачки на посаді судді - 20 років 05 місяців 08 днів, а, відповідно, відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 50%. На підставі викладеного розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачки розраховано та призначено вірно згідно вимог чинного законодавства. Стосовно зарахування періодів роботи позивачки з безпосередньої роботи на посаді судді з 01.01.2010 по 31.08.2010. з 01.01.2011 по 17.01.2011 та з 01.09.2022 по 30.09.2022 зазначили, що страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01 січня 2004 року - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. За періоди роботи позивачки з 01.01.2010 по 31.08.2010 з 01.01.2011 по 17.01.2011 та з 01.09.2022 по 30.09.2022 відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду відсутні, про що свідчать Індивідуальні відомості про застраховану особу (довідка форми ОК-5), що дало підстави для неврахування вищевказаних періодів роботи позивачки до її страхового стажу. Крім того, зазначили, що у відповідності до ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Так як позивачка звернулась за призначенням їй щомісячного довічного грошового утримання 27.06.2023, то саме з 27.06.2023 їй призначено щомісячне довічне грошове утримання. Відповідач заперечував проти позову.

Ухвалою суду від 31.10.2023 залучено у якості співвідповідача по справі № 280/6193/23 - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (49009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ).

03.01.2023 до суду від відповідача 1 надійшов відзив, у якому подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.05.2023 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії «за вислугу років». За принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. За результатами розгляду зазначеної заяви встановлено, що вік заявниці 53 роки 11 місяців. ( фаховий стаж заявниці становить 35 років 08 місяців 29 днів. Стаж за вислугу років становить - 24 роки 11 місяців 9 днів (з урахуванням половини строку навчання на юридичному факультеті вищих навчальних закладів денної форми навчання), з них стажу роботи на посадах прокурорів 16 років 10 місяців 1 день. Разом з тим, як вбачається з наданих документів, заявниця працювала на роботах, що дають право па призначення довічного грошового утримання суддів у відставці що регулюється статтею 43 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення, перерахунку пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 за №1566/11846, заява про призначення пенсії може подаватись через вебпортал електронних послуг ПФУ разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту. При цьому документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах (абз. . 2 та 3 ті. 2.23 Порядку 22-1). Зважаючи, на те, ОСОБА_3 у зверненні від 17.05.2023 вказано вид пенсії «за вислугу років», а не «довічне грошове утримання суддів у відставці», підстав для прийняття рішення про призначення довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону №1402 немає. Крім того, до заяви про призначення пенсії додано сканкопії довідки про суддівську винагороду, довідки про спец стаж, виготовлених з копій цих документів, тому відсутні підстави для призначення пенсії з врахуванням копій даних документів. В разі подання заявницею повторної заяви на призначення пенсії з долученими сканкопіями оригіналів документів, оформлених на належним чином, рішення про призначення пенсії буде переглянуто в відповідності до чинного законодавства. Надалі відповідно до заяви Позивачки від 27.06.2023 їй призначено довічне грошове утримання у розмірі 50% від заробітку відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до рішення №00 від 06.07.2023 та розрахунку стажу, стаж роботи на посаді судді становить 20 років 05 місяців 08 днів. До нього зараховані всі періоди роботи на посаді судді відповідно до чинного законодавства. Зарахування до стажу роботи навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, стажу роботи на посаді прокурора не передбачено чинним законодавством. Розмір відсотку від суддівської винагороди обрахований відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді, та підстав для обчислення його у розмірі 74% немає. Стосовно дати призначення довічного грошового утримання, зауважили, що застосовним у цьому випадку є положення статті 45 Закону №1058. які є загальними стосовно процедури призначення пенсії та довічного грошового утримання. Відповідно до зазначеної статті, пенсія (в даному випадку довічне грошове утримання) призначається з дня звернення за пенсією. Звернення за довічним грошовим утриманням відбулося 27.06.2023, відповідно його призначення відбулося теж з 27.06.2023. Зазначили, що рішення про призначення довічного грошового утримання №00 від 06.07.2023 виносилося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив від відповідача 3 до суду не надійшов.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Указом Президента України від 10 грудня 2001 року № 1205/2001 ОСОБА_1 призначена строком на п`ять років на посаду судді Господарського суду Запорізької області. Указом Президента України від 12.01.2007 року № 11/2007 призначена в межах п`ятирічного строку на посаду судді Запорізького апеляційного господарського суду, Постановою Верховної Ради України від 12 квітня 2007 року № 922-У обрана суддею цього суду безстроково. Постановою Верховної Ради України від 13 січня 2011 року № 2935- VI обрана на посаду судді Господарського суду Запорізької області.

За рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 №103/0/15-23 позивача звільнено з посади судді Господарського суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Господарським судом Запорізької області 08.03.2023 виданий наказ №11 к про відрахування зі штату суду у зв`язку з відставкою та проведення остаточного розрахунку по строку надходження фінансування для виплати вихідної допомоги та компенсації невикористаних днів щорічних відпусток.

17.05.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області № 00 від 25.05.2023, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначені довічного грошового утримання. Вказаним рішенням вказано на недоліки в оформленні документів та роз`яснено, що в разі подання повторної заяви на призначення пенсії з долученими сканкопіями оригіналів документів, оформлених належним чином, рішення про призначення пенсії буде переглянуто у відповідності до чинного законодавства.

27.06.2023 позивачем повторно подано заяву , за наслідками розгляду якої прийнятим за принципом екстериторіальності рішенням № 00 від 06.07.2023 Головним управлінням ПФУ в Сумській області призначено ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, з 27.06.2023 (враховано 20 років 5 місяців 8 днів стажу безпосередньо суддею).

Позивач, не погодившись із діями відповідачів, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402- VIII (надалі Закон № 1402- VIII).

Відповідно до частини першої статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

21.02.2023 Вищою радою правосуддя заяву про звільнення ОСОБА_1 у відставку з посади судді задоволено.

Згідно із розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 08.03.2023 № 04-23/2 стаж становить 32 роки 05 місяців 01 день (а.с.10).

Як свідчить розрахунок стажу, виконаний відповідачам 25.05.2023 з стажу безпосередньої роботи на посаді судді ОСОБА_1 виключений період з 01.01.2010 по 31.08.2010, з 01.01.2011 по 17.01.2011 та з 01.09.2022 по 30.09.2022.

Згідно з протоколом призначення пенсій, датований 05.07.2023 рішенням Головного управління ПФУ в Сумській області № 00 від 06.07.2023 визначено стаж ОСОБА_1 на посаді судді як 20 років 5 місяців 8 днів.

Натомість згідно трудової книжки ОСОБА_1 №БТ-ІІ стаж роботи на посаді судді становить 21 рік 2 місяці 11 днів.

Згідно розрахунку стажу судді від 08.03.2023 № 04-23/2 стаж роботи на посаді судді з 17.12.2001 по 17.04.2007, з 18.04.2007 по 17.01.2022 та з 18.01.2011 по 08.03.2023 становить 21 рік 2 місяці 11 днів (а.с.10) .

Вказане також підтверджується рішенням ВР від 21.02.2023 № 103/0/15-23 П ( 11-14).

Також, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIІІ судді, призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За правилами частини першої етапі 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції. Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №245З-УІ, в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-Х1І «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах. Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене, законодавством, яке діяло на момент призначення мене на посаду судді, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Таким чином, відповідачем 3 неправомірно не враховано половину строку навчання у вищому навчальному закладі на юридичному факультеті (2 роки 5 місяців) до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2018 по справі №9901/382/18. а також у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 по справі № 607/8578/17, Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі № 11/800/426/14, Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, а також від 20.11.2019 у справі № 308/5911/17, від 12.12.2019 №692/290/17.Крім того, відповідно до роз`яснення поняття «прокурор», яке міститься в ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" № І789-ХІ1 (в редакції, чинній на час роботи позивача в органах прокуратури) під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Таким чином, час роботи позивача па посадах помічника прокурора підлягає зарахуванню до стажу роботи судді, а саме 3 роки 9 місяців 12 днів.

Також, частиною другою статті 137 Закону №1402-VIІІ встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз зазначеної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIІІ діє підстави для висновку, що з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Закон) України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд", яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-УІИ. суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право па відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якої о визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 201 8 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 по справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону України №1402-УІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на лагу такого призначення, оскільки гака норма призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стаж)' роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України від 04.06.1991 року № 1142-ХІІ «Про господарські суди» (у редакції, чинній на дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді), суддею міг бути громадянин України, який мас стаж роботи за спеціальністю не менш п`яти років.

З урахуванням викладеного, щ до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає їй право на відставку, підлягає зарахуванню -32 роки 4 місяці 23 дні:

строк роботи на посаді судді - 21 рік 2 місяці 11 днів;

половина строку навчання за денною формою -2 роки 5 місяців;

стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді - 5 років;

стаж роботи на посаді прокурора (крім стажу роботи, вимогам щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді) - 3 роки 9 місяців 12 днів.

Вказаний розрахунок наведений у Рішенні Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку» від 21 лютого 2023 року № 103/0/15- 23.

При цьому суд враховує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17. від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 686/10100/15-а.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області Головним управлінням ПФУ в Сумській області рішенням № 00 від 06.07.2023, яким призначено позивачу довічне грошове утримання згідно ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» та не зараховано до стажу, який враховується при обчислені щомісячного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому навчальному закладі, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), та надає право для призначення на посаду судді, стаж роботи на посаді прокурора (крім стажу роботи, вимогам щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді), а також неповного врахування періоду роботи на посаді судді є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судці.

Отже, при визначенні ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні, відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 74%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 12 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Щодо рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 00 від 25.05.2023 та строку призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 розділу І «Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 січня 2008 року № 3-І (зі змінами) щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня. наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

Відповідно до абз.2 п.1 Розділу III Порядку приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).

Згідно з абз.4 пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Так судом встановлено, що позивач 17.05.2023 через портал ПФУ подало заяву про призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказана заява розглянута та рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №00 від 25.05.2023 позивачу відмовлено з наступних підстав: зважаючи, на те, заявницею у зверненні від 17.05.2023 вказано вид пенсії «за вислугу років», а не «довічне грошове утримання суддів у відставці», підстав для прийняття рішення про призначення довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» немає. Крім того, до заяви про призначення пенсії додано сканкопії довідки про суддівську винагороду, довідки про спец стаж, виготовлених з копій цих документів, тому відсутні підстави для призначення пенсії з врахуванням копій даних документів.

З приводу цього суд зазначає наступне, що сама заява так і долучені на її обґрунтування докази, подавались через вебпортал ПФУ, функціонал якого не передбачає бланку, затвердженого Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними скриншотами. Тому було обрано бланк пенсії за вислугу років.

Повторно 27.06.2023 позивачем подано заяву з урахуванням зауважень ПФУ. Так, вказана заява також була подана на бланку для пенсії за вислугу років, але ГУ ПФУ в Сумській області розглянула її по суті саме як заяву на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, відмова ГУ ПФУ у Вінницькій області ґрунтувалась, крім іншого, на відсутності належним чином оформлених довідки про суддівську винагороду, довідки про спец. стаж, а відтак, позивачу мало бути надіслано повідомлення та надано строк для виправлення помилок, а не прийнята відмова.

Відтак, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №00 від 25.05.2023 є таким, що прийнято необґрунтовано, без з`ясування всіх обставин та передчасно, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, з урахуванням положень абз.4 пункту 1.8 розділу І Порядку № 22-1 та пункту 3 розділу І Порядку подання документі в для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, суд зазначає, що документи на призначення довічного грошового утримання позивачем були подані вчасно, а відтак, утримання повинно бути призначено починаючи з 09.03.2023, тобто з дати наступної за звільненням.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку № 22-1, у редакції на час подання заяви про призначення пенсії, визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, з 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У зв`язку із чинністю вказаної норми Порядку № 22-1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області первинно розглянуто заяву позивача 17.05.2023 та прийнято рішення № 00 від 25.05.2023, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуто повторну заяву позивача від 27.06.2023 та прийнято рішення від № 00 від 06.07.2023 про призначення довічного грошово утримання відповідно до ст. Закону України «Про судоустрій та статус суддів» який у розглянутому спорі є органом, що призначає пенсію.

Крім того, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Отже, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Сумській області, проте обов`язок виплати довічного грошового утримання , залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Окрім того, і за приписамист.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписамист.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:

«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»

«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) ЄСПЛ вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 353/265/17 та від 04 травня 2022 року у справі № 805/5133/18-а.

Окрім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

За правовою позицією Верховного суду, що міститься у постанові від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання: бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Тобто, адміністративний суд, використовуючи всі надані йому процесуальним законом повноваження, з урахуванням фактичних обставин справи та положень законодавства, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав позивача, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень; ефективний спосіб захисту повинен забезпечити негайне поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, призводити до потрібних (бажаних) позивачу результатів (наслідків); ухвалення судами рішень, які безпосередньо не призводять до необхідних змін в обсязі прав позивача або не гарантують забезпечення примусового виконання судового рішення, не відповідає змісту цього поняття.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обгрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і. якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання саме відповідача 3 - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі -2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді прокурора (крім стажу роботи, вимогам щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді) - 3 роки 9 місяців 12 днів, а також врахування всього періоду роботи на посаді судді - 21 рік 2 місяці 11 днів та здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 74% суддівської винагороди, починаючи з 09.03.2023, а Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити його виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, якими прийнято спірні рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, буд. 7, код ЄДРПОУ 13322403), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (49009, м. Суми, вул. Степана Бандери, буд. 43, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 00 від 25.05.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 00 від 06.07.2023 в частині виключення зі стажу ОСОБА_1 , який враховується при обчислені щомісячного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у вищому навчальному закладі, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, стаж роботи на посаді прокурора (крім стажу роботи, вимогам щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді), а також неповного врахування періоду роботи на посаді судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді прокурора (крім стажу роботи, вимогам щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді) - 3 роки 9 місяців 12 днів, а також врахування всього періоду роботи на посаді судді - 21 рік 2 місяці 11 днів та здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 74% суддівської винагороди, починаючи з 09.03.2023, а Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова