Справа № 160/7684/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2023 року Справа № 160/7684/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
12.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування періодів роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 з 31.01.1984 по 10.04.1996 роки та 11.04.1996 по 30.09.1997 роки;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 31.01.1984 по 10.04.1996 роки та 11.04.1996 по 30.09.1997 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 №4-№7;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії та виплатити мені заборгованість ОСОБА_1 згідно заяви про перерахунок пенсії з 19.12.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов та витребувано додаткові докази у справі; витребувано від відповідача додаткові докази та встановлено строк для їх подання до 01.05.2023.
За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано ОСОБА_1 та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в їх електронні кабінети 04.05.2023 о 19:37, а копію адміністративного позову 26.04.2023, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву до 11.05.2023.
15.05.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою від 28.11.2022 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 29 років 06 місяців 08 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи: - з 31.01.1984 по 10.04.1996, оскільки в записі № 5 про звільнення трудової книжки від 29.07.1980 серії НОМЕР_1 запис завірено печаткою УРСР; - з 11.04.1996 по 30.09.1997, оскільки в записі №7 вищезазначеної трудової книжки відсутній підпис відповідальної особи. Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами. Тобто для зарахування стажу роботи з 31.01.1984 по 30.09.1997 необхідно надати уточнюючу довідку. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.11.2022 призначено пенсію по інвалідності відповідно до статті 30 Закону № 1058-1V з 15.11.2022,
Крім того, у відзиві заявлено клопотання про залучення до участі у справі №160/7684/23 в якості другого відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В обґрунтування вказаного клопотання в тексті відзиву на позов відповідач посилається на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Орган ПФУ, який первинно розглядав заяву, в подальшому не має доступу до електронної пенсійної справи, і у випадку зобов`язання його судом вчинити певні дії, як то зарахувати певні періоди до стажу, повторно розглянути заяву або призначити пенсію, цей орган позбавлений можливості вчинити такі дії внаслідок відсутності доступу до електронної пенсійної справи. Рішення суду в такому випадку виконати неможливо.
Означений відзив разом з матеріалами адміністративної справи №160/7684/23 головуючому судді Юхно І.В. для розгляду було передано помічником судді лише 15.08.2023, про що свідчить наявна у матеріалах справи службова записка від 14.08.2023 №1445.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 16.08.2023:
- встановлено відповідачу 2 15-денний строк з дня отримання копії ухвали на подання відзиву на позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;
- вирішено розгляд адміністративної справи №160/7684/23 здійснювати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) згідно статті 263 КАС України суддею Юхно І.В. одноособово;
- витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для залучення до матеріалів справи належним чином засвідчені копії доказів у справі;
- встановлено строк для подання витребуваних доказів до 29 серпня 2023 року.
За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження за допомогою підсистеми «Електронний суд» надіслано ОСОБА_1 , Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області в їх електронні кабінети 16.08.2023 о 18:07, а копію адміністративного позову Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 19.08.2023, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву відповідачем 2 до 01.09.2023.
22.08.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» надійшли докази на виконання ухвали суду.
18.09.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому відповідач 2 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду в м.Києві не визнав та просив відмовити у їх задоволення, який у зв`язку з тим, що позивачем у справі є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 суд не приймає до розгляду як безпідставний.
За правилами ст.263 КАС України розгляд адміністративної справи мав відбутись до 15.09.2023, проте головуючий суддя Юхно І.В. у період з 28.08.2023 по 15.09.2023 перебувала у відпустці, суд на підстави положень ч.6 ст.120 КАС України розглядає справу по суті в перший робочий день 18.09.2023.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 28.03.2001 Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області.
19.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії №3518 (вид перерахунку: допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами (навчання)).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м.Бахмут) №88 від 20.12.2022 проведено перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 15.11.2022 (вид перерахунку: У зв`язку з уточненням даних в ЕПС, 15.11.2022). Страховий стаж 30 років 3 місяці 28 днів.

Крім того, 19.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про надання роз`яснень з питання незарахування стажу за період роботи з 31.10.1984 по 10.04.1996 на Артемівському районному об`єднанні «Сільгоспхімія» та з 11.04.1996 по 30.09.1997 а ДП «Шляхово-експлуатаційна дільниця №643.

Листом від 30.12.2022 №18785-17547/Р-02/8-0500/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивачу, що йому з 15.11.2022 призначено пенсію по III групі інвалідності внаслідок загального захворювання згідно із статтею 33 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі обчисленому у відповідності до статті 24 Закону №1058 30 років 03 місяці 28 днів. За результатами перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що згідно із записами в трудовій книжці від 29.07.1980 НОМЕР_1 до страхового стажу не враховані періоди роботи: з 31.01.1984 по 10.04.1996 в Артемівському районному об`єднанні Сільгосхімія, оскільки наказ про прийняття на роботу дописано іншою ручкою; з 11.04.1996 по 30.09.1997 на шляхово - експлуатаційній дільниці №643 - дата наказу на переведення на іншу роботу не відповідає даті прийняття на роботу, що є порушенням пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110. Таким чином, для врахування до страхового стажу періодів роботи з 31.01.1984 по 10.04.1996 та з 11.04.1996 по 30.09.1997 необхідно надати довідки про роботу з підприємств або архівні довідки. У разі неможливості підтвердити періоди роботи документами, передбаченими Порядком №637, зазначений стаж може бути підтверджений в судовому порядку.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 30.12.2022 №18785-17547/Р-02/8-0500/22 на звернення від 31.01.2023 (вх. від 03.02.2023 №2102/Р-0500-23) повідомило ОСОБА_1 , зокрема, що період з 31.01.1984 по 30.09.1997, відповідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , не зарахованого до загального страхового стажу, так як в записі №7 про звільнення відсутній підпис відповідальної особи, та для зарахування стажу роботи з 31.01.1984 по 30.09.1997 необхідно надати уточнюючі довідки.

Не погоджуючись з діями Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування періодів роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 з 31.01.1984 по 10.04.1996 та з 11.04.1996 по 30.09.1997, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій необхідно використовувати записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено, що позивач, зокрема, працював:

- в Артемівському районному об`єднанні «Сільгосхімія»:

- 31.01.1984 прийнятий на посаду водія третього класа (наказ №10/к від 31.01.84);

- 22.04.1985 переведений робітником у відділ хімскладів (наказ №49/к від 23.04.85);

- 20.05.1985 переведений водієм третього класу (наказ №60/к від 20.05.85);

- 19.04.1990 присвоєний другий клас водія автопарку (наказ №26/к від 23.04.90);

- 10.04.1996 звільнений за переведенням в ШЕД №643 згідно із ст. 36 КЗПП України (наказ №5/к від 10.04.96);

- У Шляхово - експлуатаційній дільниці №643:

- 11.04.1996 прийнятий водієм ІІ класу за переведенням (наказ 8-к від 01.04.96);

- ШЕД-643 реорганізовано в державне підприємство (наказ №38-к від 18.12.96);

- 30.09.1997 звільнений за переведенням ШЕД-616 (наказ №24-к від 30.09.97).

Згідно з розрахункгом загального страхового стажу позивача за пенсійною справою 88 страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 6 місяців 8 днів (всього для розрахунку 30 років 3 місяці 28 днів), в тому числі пенсійним органом зараховано такі періоди:

- 01.09.1978-14.07.1980 навчання у вищих/середн.НЗ;

- 24.07.1980-26.10.1981;

- 31.10.1981-21.12.1983 військова служба строкова;

- 01.10.1997-31.12.2003;

- 01.01.2004-31.12.2021.

В ході судового розгляду справи судом з`ясовано, що відповідачем 1 не зараховано до загального (страхового) стажу позивача періоди його роботи: з 31.01.1984 по 10.04.1996 в Артемівському районному об`єднанні «Сільгосхімія», оскільки наказ про прийняття на роботу дописано іншою ручкою; з 11.04.1996 по 30.09.1997 на шляхово - експлуатаційній дільниці №643, оскільки дата наказу на переведення на іншу роботу не відповідає даті прийняття на роботу, а також в записі №7 про звільнення відсутній підпис відповідальної особи.

На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162).

Відповідно до п.1.2 Інструкції №162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Згідно з пунктом 4.1. Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З аналізу наведених положень вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

В подальшому наведені норми були перенесені в Інструкцію про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі Інструкція №58).

Крім того, відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , засвідчені підписами уповноваженої особи та містять відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказані періоди. При цьому, неналежний порядок заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Таким чином, оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17 (провадження №К/9901/768/17).

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вказана позиція також кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд також зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Написання наказу про прийняття на роботу іншою ручкою, невідповдіність дати наказу на переведення на іншу роботу даті прийняття на роботу та відсутність у записі про звільнення підпису відповідальної особи не може бути самостійною підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В даному випадку, суд звертає увагу, що записи №4-7 про роботу позивача з 31.01.1984 по 10.04.1996 в Артемівському районному об`єднанні «Сільгосхімія» та з 11.04.1996 по 30.09.1997 у Шляхово - експлуатаційній дільниці №643, в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим вищезазначені пенсійним органом недоліки, не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці НОМЕР_1 , засвідчені підписами уповноваженої особи (окрім записів №6-7) та містять відповідні печатки, відтак відомості, які зазначені в трудовій книжці свідчать про те, що позивач працював у вказаний період. При цьому, неналежний порядок заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Тобто, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Записи у трудовій книжці позивача містять повну інформацію щодо періодів роботи ОСОБА_1 у спірний період з посиланням на дати та номери відповідних наказів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, зазначений в трудовій книжці.

При цьому, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25.04.2019 року у справі №593/283/17.

Оскільки у позивача наявна трудова книжка з відповідними записами про стаж роботи у спірний період, позивачу не потрібно додатково підтверджувати загальний стаж роботи довідками з місця роботи або архівних установ.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 31.01.1984 по 10.04.1996 в Артемівському районному об`єднанні «Сільгосхімія» та з 11.04.1996 по 30.09.1997 у Шляхово - експлуатаційній дільниці №643.

Отже, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до загального (страхового) стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 31.01.1984 по 10.04.1996 та з 11.04.1996 по 30.09.1997 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 .

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Фактично, необхідною передумовою застосування частини 2 статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Статею13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахування вищевказаних періодів роботи до загального (страхового) стажу роботи, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

Таким чином, суд вважає, що належним способом порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Донецькій області зарахувати до загального (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 31.01.1984 по 10.04.1996 в Артемівському районному об`єднанні «Сільгосхімія» та з 11.04.1996 по 30.09.1997 у Шляхово - експлуатаційній дільниці №643.

Щодо позовної вимоги «зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії та виплатити мені заборгованість ОСОБА_1 згідно заяви про перерахунок пенсії з 19.12.2022 року», суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області та/або відповідачем 2 вчинялись якісь дії щодо призначення/перерахунку пенсії ОСОБА_1 , водночас, в ході судового розгляду встановлено, що позивач звертався до органу пенсійного фонду із заявою від 19.12.2022 про перерахунок його пенсії, на підставі якої відповідачем було перерахованого його пенсію з дати її призначення - 15.11.2022, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі заявлених позивачем вимог на підставі ч.2 ст.9 КАС України з дотримання строків звернення до суду, встановлених ч.2 ст.122 КАС України, адже належним способом порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести розрахунок загального (страхового) стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні, та здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 15.11.2022 (дати призначення пенсії).

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до електронного квитанції від 11.04.2023 №, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 805,20 грн.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слав`янськ, вул. Генерала Батюка, буд.8; ), відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до загального (страхового) стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 31.01.1984 по 10.04.1996 та з 11.04.1996 по 30.09.1997 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Донецькій області зарахувати до загального (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 31.01.1984 по 10.04.1996 в Артемівському районному об`єднанні «Сільгосхімія» та з 11.04.1996 по 30.09.1997 у Шляхово - експлуатаційній дільниці №643.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести розрахунок загального (страхового) стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні, та здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 15.11.2022 (дати призначення пенсії).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 805,20 грн (вісімсот п`ять гривень 20 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно