Справа № 280/7616/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 січня 2024 року Справа № 280/7616/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ про визнання дій протиправними та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА № 176259 від 11.08.2023, винесений т.в.о. поліцейського взвод № 2 рота № 2 батальйон № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, старшим сержантом поліції Павловою Анастасією Миколаївною;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржений терміновий заборонний припис винесений посадовою особою без дотримання вимог законодавства, всупереч Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника. Зокрема зазначає, що оскаржуваний припис винесений без встановлення факту вчинення домашнього насильства у будь-якій формі. Стверджує, що домашнього насильства не вчиняв та просить позов задовольнити.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/7616/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В

20 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ про визнання дій протиправними та скасування припису - залишено без руху.

02 жовтня 2023 року за вх. № 43397 від представника позивача до суду надійшло клопотання про усунення недоліків, в якому зазначено, що УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ не має свого коду ЄДРПОУ і є підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що інспектор поліції при складанні термінових заборонних приписів діяв виключно у межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством, рішення приймав з урахуванням усіх фактичних обставин, що були ним встановлені станом на момент фіксації порушення. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача адвокатом Антонець І.В. скориставшись своїм правом в порядку ст. 163 КАС України, надано суду 23.10.2023 за вх. № 46881 відповідь на відзив, в якому зазначено, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є незаконними, на необґрунтованими. Представником відповідача не вжито жодних заходів щодо з`ясування об`єктивної істини, тому такі дії є протиправними. А отже, твердження представника відповідача підлягають великому сумніву, і не підтверджуються жодним допустимим доказом. Тому, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а твердження відповідача при винесенні рішення не брати до уваги.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, 11.08.2023 екіпаж у складі якого був поліцейський Павлова А.М. отримали виклик - про домашнє насильство за адресою АДРЕСА_1 , а саме: «Чоловік ногами вибиває двері в агресивному стані» Прибувши на місце виклику до нас звернулась гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 та повідомила, що її чоловік гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_2 , відносно неї вчиняє домашнє насильство психологічного характеру.

Працівниками поліції у ОСОБА_3 відібрано письмову заяву та пояснення. Як вбачається зі змісту перелічених документів, остання просила притягнути до адміністративної відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , за те, що ним вчинено психологічне насилля відносно неї, яке було виражене у висловленні ним нецензурної лайки на її адресу, та погроз щодо фізичної розправи. Копії документів додані до матеріалів справи.

За результатами перевірки, відносно громадянина ОСОБА_1 винесено термінові заборонні приписи стосовно кривдника АА № 176259 від 11.08.2023, у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно своєї дружини психологічне домашнє насильство в присутності неповнолітніх дітей, а саме виражався в її сторону нецензурною лексикою.

Вказаним заборонним приписом, застосовано захід термінового заборонного припису стосовно кривдника:

- зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

- заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

- заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком 05 діб з 16 год. 30 хв. 11 серпня 2023 року та діє до 16 год. 30 хв. 16 серпня 2023 року. Копія припису долучена до матеріалів справи.

Також, ТВО поліцейського взвод № 2 рота № 2 батальйон № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, старшим сержантом поліції Павловою Анастасією Миколаївною складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, в якій визначено рівень небезпеки середній. З формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ознайомлена постраждала особа, зауважень чи доповнень не додано, про що свідчить її підпис. Копія документу додано до матеріалів справи.

Того ж дня, відносно ОСОБА_1 11.08.2023 складений протокол про адміністративне правопорушення АА № 341765 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За результатами розгляду протоколу Ленінським районним судом м. Запоріжжя прийнято постанову від 07.09.2023 про закриття справи на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Копія постанови суду долучена до матеріалів справи.

При цьому, суд враховує ту обставину що заборонний припис на час розгляду справи по суті вичерпав свою дію.

Вважаючи такі приписи протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому вивчивши письмові докази, суд виходить з наступного.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначає Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать:

1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника;

2) обмежувальний припис стосовно кривдника;

3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи;

4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; 7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; 9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Отже, законодавець передбачив, що формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи є психологічне насильство. В свою чергу, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

При цьому, саме на уповноважені підрозділи органів Національної поліції України покладено функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 25 Закону № 2229-VIII терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи:

1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи;

2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи;

3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься у порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України (ч. 11 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Для реалізації цього положення Міністерством внутрішніх справ України видано наказ 01 серпня 2018 року № 654 «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника» (далі - Порядок № 654).

Відповідно до п. 2, 3 розділу II Порядку № 654 припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 654 при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Положення Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" у випадках звернення до органів поліції із заявами щодо домашнього насильства зобов`язують відповідні органи для підтвердження факту домашнього насильства чи його спростування щонайменше здійснити перевірку відповідної інформації.

Процедуру проведення оцінки вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, з метою визначення ефективних заходів реагування, спрямованих на припинення такого насильства та попередження його повторного вчинення визначає Порядок проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затверджений спільним наказом Мінсоцполітики України та МВС України від 13.03.2019 № 369/180, згідно пунктів 4, 5 розділу І якого оцінку ризиків проводить поліцейський уповноваженого підрозділу органу Національної поліції України за фактом вчинення домашнього насильства (далі - Порядок № 369/180).

Результати оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу II Порядку № 369/180 за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, про які вносить відомості поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які постраждала особа має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 369/180 дві відповіді "Так" на запитання з №1 - 6 та на будь-яку кількість запитань з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває в ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з № 1 - 6 та на щонайменше сім і більше запитань з № 7 - 27 або жодної відповіді на запитання з № 1 - 6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь "Так" на одне запитання з № 1 - 6 та на не більше, ніж шість запитань з № 7 - 27, або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7 - 27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді / Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

У разі виявлення будь-яких інших чинників/обставин за результатами оцінки ситуації, які можуть вплинути на рівень небезпеки (ризику) вчинення домашнього насильства, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції у позиції «Зауваження поліцейського уповноваженого підрозділу поліції щодо будь-яких інших чинників/обставин, які підвищують/знижують рівень загрози життю та здоров`ю постраждалої особи» форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства робить запис про наявність таких чинників/обставин, їхні можливі наслідки та надає інші зауваження щодо них.

У зв`язку з тим, що кожна окрема ситуація може мати унікальні чинники/обставини, які впливають на рівень небезпеки та ризик летального випадку, пов`язаного з насильством, не передбачені формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на власний розсуд може оцінити рівень небезпеки як високий, якщо він/вона вважає, що постраждала особа перебуває в потенційно небезпечній ситуації або яка може спричинити смерть особи або інші тяжкі наслідки.

Про наявність та можливі наслідки дії таких чинників/обставин поліцейський уповноваженого підрозділу поліції робить запис у відповідній позиції форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Відповідно до вказаних норм терміновий заборонний припис виноситься уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України і саме на поліцейського уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України покладений обов`язок здійснити оцінку ризиків вчинення домашнього насильства шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи і прийняти рішення про винесення термінового заборонного припису.

Як видно з Форми оцінки вчинення домашнього насильства від 11.08.2023, які наявні в матеріалах справи, де кривдником є ОСОБА_1 , працівником поліції оцінено рівень безпеки як середній, з урахуванням відповідей ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Заперечень, зауважень до Форми не надано.

Тому суд вважає, що така оцінка відповідача відповідає приписам абз. 3 п. 6 розділу ІІ Порядку № 369/180, проведена з дотриманням процедури, визначеної Порядком № 369/180 та Порядком № 654, отже, дії інспектора поліції щодо винесення тимчасових заборонних приписів стосовно позивача, право на винесення якого чітко передбачено п. 7 Порядку № 369/180 є обґрунтованими. Тож оскаржуваний терміновий заборонний припис винесений відповідно до Порядку № 369/180 та Порядку № 654.

Посилання позивача на те, що оскаржуваний терміновий заборонний припис не містить відомостей стосовно характеру психологічного та фізичного насильства, суд не приймає, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІ Порядку № 654 під час винесення припису в ньому зазначаються, зокрема, у рядку «у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства» - форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення.

Суд зазначає, що у спірному терміновому заборонному приписі стосовно кривдника у вказаному рядку зазначено форму домашнього насильства: психологічне та наведено стислий зміст правопорушення, яке полягає у скоєнні ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру стосовно дружини ОСОБА_3 .

При цьому, відповідно до п.З Розділу II Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Як вже зазначено, Порядок №369/180 (пункт 7 розділу II) наділяє поліцейського уповноваженого підрозділу поліції повноваженнями, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, на власний розсуд приймати рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених ч. 2 ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». При цьому, якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься також на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

Тобто поліцейський уповноваженого підрозділу поліції, оцінивши рівень небезпеки постраждалої особи як низький має повноваження винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника на свій розсуд, як це визначено п. 7 Порядку № 369/180, таким чином реалізувавши свої дискреційні повноваження.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

За вказаних обставин, суд вважає, що ТВО поліцейського взвод № 2 рота № 2 батальйон № 4 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, старшим сержантом поліції Павловою Анастасією Миколаївною, правомірно, за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника АА № 176259 від 11.08.2023 щодо ОСОБА_1 .

Більше того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, вирішуючи спірні правовідносини, суд повинен пересвідчитись у наявності в особи, яка звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову у позові.

Суд вказує, що в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що …за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 №9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акту індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Судом встановлено, що терміновий заборонний припис винесений строком на 5 діб з 16:30 год 11.08.2023 до 16:30 год 16.08.2023. При цьому, з позовом щодо скасування такого припису позивач звернувся 05.09.2023, про що свідчить відбиток штампу суду з вхідним № 41096/23.

Таким чином, враховуючи наведене, на час звернення позивача до суду з цим позовом заборонний припис як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням і спливом часу, на який він виносився, тобто він вичерпав свою дію і не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, у зв`язку з чим, не потребує додаткового скасування у судовому порядку, оскільки навіть ймовірне наступне його скасування не може призвести до відновлення попереднього стану.

В розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначений законами та Конституцією України.

Таким чином, виходячи із меж заявлених позовних вимог, з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстав для відшкодування позивачу понесених при подачі позову судових витрат немає.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) про визнання дій протиправними та скасування припису - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписане суддею 05 січня 2024 року.

Суддя Р.В. Сацький