Справа № 160/8148/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2023 року Справа № 160/8148/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
19 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.02.2023 р.
Ухвалою суду від 05 червня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів, а також витребувано у відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою, якій встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ №119014 (первинно). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ №191177 інвалідність третьої групи позивачу встановлена до 01.04.2025 року.
ОСОБА_1 згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 05.12.2015 перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 .
Згідно із посвідченням серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 з 08.04.2014 призначено пенсію за віком довічно, загальний стаж 28 років 7 місяців 9 днів.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у віці 56 років в м. Кривий Ріг, про що зроблений відповідний актовий запис №1642.
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2022 року по справі №213/1797/22 встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті останнього. Вказане рішення набрало законної сили 27.12.2022 року.

Крім того, зазначеним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2022 року по справі №213/1797/22 також встановлено, що чоловік заявниці ОСОБА_2 перебував на обліку в Криворізькому південному об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримував пенсію за віком у наступних розмірах: грудень 2015 року - 4360,17 грн., січень-лютий 2016 р.- по 4419,63 грн., березень 2016року -4822,41 грн., квітень 2016 року - 5106,50 грн., травень -червень 2016 року - по 5112,81 грн., липень-листопад 2016 року - по 5514,55 грн., грудень 2016 року - 5982,59 грн., січень 2017 року - 5967,29 грн., лютий -квітень 2017 року - по 5993,92 грн., травень-вересень 2017 року - по 6004,62 грн., жовтень 2017 року - 6215,83 грн., листопад 2017 року - 6214,42 грн., грудень 2017 року - січень 2018 року - по 6215,12 грн., лютий-листопад 2018 року - 6235,91 грн., з грудня 2018 року по лютий 2019 року включно - по 6243,34 грн., березень - червень 2019 року - по 7262,72 грн., липень - вересень 2019 року - по 7259,04 грн. з жовтня 2019року по лютий2020року включно - по 7262,72 грн., березень 2020року - 7288,74 грн., квітень 2020 року - 7375,48 грн., травень - листопад 2020 року - по 8156,20 грн., грудень 2020 року - 8855,14 грн., січень-лютий 2021 року - по 10893,41 грн., березень-червень 2021 року - по 12048,87 грн., липень - серпень 2021 року - по 12067,57 грн., вересень 2021 року - 36202,71 грн. Суд зазначив, що заявницею доведено, що дохід її чоловіка до його смерті був постійним і основним джерелом засобів до її існування, що являється необхідною умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть їй змогу реалізувати право на отримання пенсії по втраті годувальника.

20.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Заяву позивача від 20.02.2023р. за принципом екстериторіальності було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №14 від 27.02.2023 р. ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії в разі втрати годувальника.

В обґрунтування рішення № 14 від 27.02.2023 р. Головним управління Пенсійного фонду України у Волинській області зазначено наступне. Відповідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а саме від 56 років до 59 років включно 14 років. Страховий стаж позивача становить 11 років 5 місяців 8 днів, а отже, відсутні підстави для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону № 1058. До страхового стажу годувальника не враховано період роботи на території російської федерації за записами в трудовій книжці з 02.02.1994 року по 01.03.2002 рік, оскільки з 01.01.2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. До страхового стажу зараховується лише періоди на території РРФСР по 31.12.1991р. Також до страхового стажу позивача не зараховано періоди виплати допомоги по безробіттю з 01.01.2010 по 19.04.2010 та з 03.07.2010 по 17.09.2010 та періоди виплати матеріальної допомоги у період професійного навчання з 20.04.2010 по 02.07.2010 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 17.12.1989 та згідно з довідкою Криворізького міськрайонного центру зайнятості від 01.12.2021 №5420, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування станом на 20.02.2023 відсутні індивідуальні відомості про застраховану особу за вищевказані періоди. Таким чином у призначенні пенсії відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу утриманця.

Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з частиною першою статті 9 Закон №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 10 Закону України № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Так, за змістом абзацу 1 частини першої статті 36 Закону №1058-ІV (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Отже, зазначеною нормою закону визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника - пенсіонера, призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, що були на його утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом пункту 1 частини другої статті 36 Закону №1058-ІV непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до третьої статті 36 Закону №1058-ІV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 38 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Отже, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому необхідною умовою для призначення вказаним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Позивач як дружина померлого годувальника, яка на час звернення до відповідача-1 із заявою від 20.02.2023 про призначення пенсії у зв`язку втратою годувальника є особою якій встановлено інвалідність III групи, тому має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Висновок відповідача-2, покладений в основу рішення № 14 від 27.02.2023р. про відмову у призначені пенсії, щодо відсутності у позивача достатнього страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону №1058-ІV, суд вважає помилковим, оскільки положення статті 36 цього Закону, яким визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не пов`язує право на такий вид пенсії з наявністю певного страхового стажу утриманця.

Інших підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника відповідачами не зазначено, а рішення № 14 від 27.02.2023р. не містить.

За наведених обставин, відмовляючи у призначені позивачеві пенсії по втраті годувальника, відповідач-2 діяв протиправно, оскільки відмовлено у призначенні пенсії з підстав, не передбачених чинним законодавством,

При цьому, суд зауважує, що права позивача у даному випадку порушено саме вказаним протиправним рішенням № 14 від 27.02.2023 р. про відмову у призначені пенсії, а тому позивачем правильно обрано спосіб захисту.

Суд зазначає, згідно із пунктом 3 частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як встановлено судом, позивач звернулась із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника 20.02.2023, тобто після 12 місяців з дня смерті годувальника, а тому позивачем правильно визначено дату з якої їй слід призначити пенсію.

З огляду на викладене, виходячи з того, що рішення відповідача-2 № 14 від 27.02.2023р. про відмову позивачу у призначені пенсії по втраті годувальника скасовано судом як протиправне, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що з метою відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 20.02.2023, тобто з дня, коли позивач звернулася із заявою про призначення їй пенсії, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на те, що відповідачами в ході розгляду справи не було доведено правомірність своїх дій та прийняття відповідних рішень, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл витрат здійснюється у відповідності до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), відповідача-2 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 14 від 27.02.2023 р., прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.02.2023 р.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., місто Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева