Справа № 620/17517/23
Суддя: Наталія БАРГАМІНА
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року Чернігів Справа № 620/17517/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманої травми, та захворювання, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та в подальшому проводити щомісячну виплату ОСОБА_1 з 01.05.2023 пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням 5 відсотків, внаслідок отриманої травми, та захворювання, пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 55 відсотків, яку встановити до розміру пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, цільової грошової допомоги, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він має право на проведення перерахунку та виплату пенсії відповідно до п. "а" ч.1 ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, а саме за вислугу 20 років, як звільнений за станом здоров`я - 55 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області у встановлений судом строк відзив на позов подано не було.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі наказу начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 24.02.2011 № 38 о/с в часткову зміну наказу УМВС від 27.01.2011 № 17 о/с позивача звільнено з органів МВС в запас Збройних Сил України за п. 64 «в» (через обмежений стан здоров`я) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з вислугою на день звільнення в календарному обчисленні становить 17 років 07 місяців 23 дні, в пільговому обчисленні 20 роки 00 місяців 06 днів.

Позивачу з 01.02.2011 було призначено пенсію за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 50% відповідної суми грошового забезпечення.

Зі змісту свідоцтва про хворобу від 11.02.2011 № 243, виданого військово-лікарською комісією за розпорядженням ВК НДЕКЦ при УМВС України у Чернігівській області, вбачається, що позивач визнаний обмежено придатний до військової служби.

На заяви позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листами від 18.09.2023 № 15682-16045/Н-02/8-2500/23, від 13.11.2023 № 19012-18289/Н-02/8-2500/23 повідомило, що оскільки на день звільнення позивач мав вислугу 20 років 00 місяців 06 днів та був звільнений в запас, пенсія призначена відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 50% грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону право на пенсію за вислугу років мають особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

Пунктом «а» частини першої статті 13 Закону визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Аналізуючи наведену норму, можна прийти до висновку, що визначальним критерієм для встановлення розміру пенсії (50% чи 55% відповідних сум грошового забезпечення ) є підстава звільнення особи з військової служби. Зокрема, пенсія в розмірі 55% встановлюється звільненим військовослужбовцям виключно у двох випадках: звільнення у відставку за віком або звільнення у відставку за станом здоров`я.

При цьому суд зазначає, що така підстава звільнення повинна бути зазначена у наказі про звільнення.

Як встановлено судом, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за підпунктом «в» пункту 64 (через обмежений стан здоров`я) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 (далі Положення № 114) та призначено пенсію за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до підпункту «б» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через обмежений стан здоров`я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад;

Натомість, звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу у відставку врегульоване пунктом 65 Положення № 114, відповідно до якого особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку), зокрема: б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 2011 року був звільнений зі служби в запас Збройних Сил України через обмежений стан здоров`я за підпуктом «в» пункту 64 Положення № 114, а не у відставку через хворобу за пунктом «б» пункту 65 вказаного Положення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення, оскільки з урахуванням вислуги років позивача 20 років, розмір пенсії, виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення, може призначатися лише особам, звільненим з військової служби у відставку.

З аналізу вказаних норм вбачається, що призначення пенсії в розмірі 55% звільненим працівникам органів внутрішніх справ, які мають 20 календарних років вислуги, здійснюється лише у випадку звільнення пенсіонера у відставку (незалежно від того чи звільняється він за віком чи за станом здоров`я), а не у запас Збройних Сил.

Тобто визначальною обставиною для визначення розміру пенсії є підстава звільнення, зазначена у наказі про звільнення.

Крім того, посилання позивача на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» та частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», в якій не розмежовано звільнення через хворобу у відставку чи у запас, суд не приймає до уваги, оскільки пенсія ОСОБА_1 була призначена ще в 2011 році відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а Закон України «Про Національну поліцію» набув чинності з 07.11.2015, тобто після звільнення позивача зі служби, та не має зворотної дії в часі і ним, чи іншими законами не передбачено зміни формулювання підстав звільнення зі служби співробітників міліції, які були звільнені до набрання чинності цим законом і відповідного перерахунку пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 05.02. 2021 у справі № 1.380.2019.000262, від 11.03.2021 у справі № 1.380.2019.002722, від 13.04.2022 у справі № 0540/6069/18-а.

В свою чергу, суд не приймає до уваги посилання позивача на постанови Верховного Суду від 06.04.2022 у справі № 461/1316/17, від 23.06.2020 у справі № 296/10430/16-а, від 23.03.2020 у справі № 461/1317/17, від 20.09.2019 у справі № 466/1403/17, оскільки обставини вказаних справ, в яких позивачів було звільнено зі служби в поліції на підставі статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», не є релевантними до даної справи.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.01.2024.

Суддя Наталія БАРГАМІНА