Справа № 755/12685/23
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

у с т а н о в и в:

30 серпня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до позовних вимог, позивач просив суд: визнати дії інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича - протиправними; постанову у справ про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №7534951 від 15 серпня 2023 року, винесену інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайкою О. М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

31 серпня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою адміністративний позов позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання ухвали суду.

28.09.2023 року позивачем було отримано копію ухвали суду від 31.08.2023 року та 09 жовтня 2023 року була надіслана заява про усунення недоліків.

Оскільки останній день для усунення недоліків припадає на 08.10.2023 року, що є вихідним днем, а позивач подав заяву про усунення недоліків 09.10.2023 року, що є наступним робочим днем після вихідного, судом ухвалою від 09 жовтня 2023 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. У відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича - відмовлено.

Відповідно до змісту адміністративного позову, позивач свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2023 р. інспектором роти № 3 батальйону № 1 патрульної поліції УПП у Чернігівській області ДПП НП Чайкою Олександром Миколайовичем винесено стосовно позивача постанову ЕАТ №7534951, у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що позивачем порушено п. 2.4 ПДР. Позивач вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому, на його думку, підлягає скасуванню. Позивач звертає увагу, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Вказує, що у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. ОСОБА_1 зазначає, що 15.08.23 року орієнтовно о 19-00 він знаходився в автомобілі «Рено Меган» НОМЕР_1 на трасі М01 , коли до нього підійшли працівники поліція, та звинуватили в керуванні та перевищенні швидкості на автомобілем «Рено Меган» НОМЕР_1 . Працівники показали йому прилад на якому зафіксовано його порушення, при перегляді відео запущеного на цьому приладі не було видно конкретного водія та можливого порушника. На заперечення позивача, що він не водій, і це не доказ, та його не стосується дане відео, дані особи проігнорували. На неодноразові вимоги щодо пред`явлення службового посвідчення, працівниками поліції було проігноровано, тому, на думку позивача, даних осіб не можна ідентифікувати як працівників поліції з визначеним повноваженнями на певні дії. Звернення позивача на гарячу лінії 102 з приводу прибуття співробітників слідчооперативної групи для фіксації ними кримінального правопорушення, було проігноровано. Далі ОСОБА_2 , щось нерозбірливо читав біля автомобіля сказав що справу розглянуто і винесена постанова. На заперечення позивача, що не було підготовки до розгляду, не було зазначене де і коли і проти кого розглядається справа і ким розглядається, по якому звинуваченню та якій статті КУпАП, і що в позивача є клопотання і що не не було його ознаймлено з доказами (як порушення так і того що позивач являється водієм), один з поліцейських сказав що проти ОСОБА_1 і на запитання позивача як визначались проти кого розглядали справа, патрульний відповів що позивача було ідентифіковано. Інший співробітник поліції сказав що клопотання відхилено і теж пішов. На думку позивача, не відомі особи патрульної поліції, щось поговорили, доказів будь яких порушень йому не надали, з правами по 268, 289 КУпАП, та ст 63 Конституції повністю не ознайомили та злочинно умисно не дали права скористатись відповідно своїми правами, і це було названо розглядом справи, також, позивач вказує, що не пропонувалось та не вручалась йому постанова на місці даного спілкування. А постанова про притягнення до віповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП прийшла позивачу 22.08.23 року, при тому в ній, зазначено номер та серію водійського посвідчення, при цьому, постанова складена за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що, на думку позивача, вказує на фальсифікацію, а також разом з нею був відсутній відеозапис про який зазначено в постанові. Також, вказує, що отримана постанова не відповідає повністю бланку потанови відповідно до Додатоку 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 5 розділу IV). Тобто було проведено фіктивне фальсифіковане винесення постанови проти нього особами без повноважень. Також, позивач вказує, що оскаржувана постанова була винесене на місці вчинення правопорушення. Вказує, що працівниками патрульної поліції було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, не повідомлено позивача про дату, час та місце розгляду справи, не надано часу для ознайомлення з матеріалами справи, за відсутності складеного протоколу, не надано часу для підготовки до розгляду справи, подати клопотання та скористатись правовою допомогою.

27.10.2023 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від представника управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова винесена інспектором у повній відповідності з чинним законодавством. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення було досліджено та встановлено Інспектором під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Подія була зафіксована за допомогою вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II, серійний номер ТС008431, який отримав Сертифікат відповідності затвердження типу засобів вимірювальної техніки. Оскільки позивач не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія, патрульним поліцейським відносно водія було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, що відповідає положенню ч. 2 ст. 36 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було виконано вимоги ст.ст. 258, 268 КУпАП. За таких обставин, відповідач вважає вказану постанову правомірною, та такою, що не підлягає скасуванню.

На підставі ухвали суду від 22 листопада 2023 року, у задоволенні клопотання позивача про заміну неналежного відповідача в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року у задоволенні клопотання позивача про розгляд у порядку загального позовного провадження адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовлено.

На підставі ухвали суду від 03 січня 2024 року, заяву позивача про відвід судді Марфіної Н.В. в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - визнано необґрунтованою.

Суддею Дніпровського районного суду міста Києва Арпіною Н. Є. постановлено ухвалу від 03.01.2024 року, якою відмовлено позивачу ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відвід судді Марфіної Н.В. Розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, постановлено проводити в тому ж складі суду.

Ухвалою суду від 05 січня 2024 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 05 січня 2024 року у задоволенні клопотання позивача від 29.12.2023 року - відмовлено.

Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушеннямінакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 15 серпня 2023 року, інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайкою Олександром Миколайовичем винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАТ №7534951 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 15.08.2023 року о 18 год. 07 хв. в селі Сираї, траса М 01 72 км, водій керував транспортним засобом «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 83 км/год. при цьому, перевищив швидкість руху більше ніж на 20 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCamII LTI20 серія ТС008431, та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4.а ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

22 серпня 2023 року позивачем була отримана оскаржувана постанова, що підтверджується витягом з реєстру відправлень «Укрпошта». (а. с. 10)

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Дорожній знак 5.49 ПДР України, позначає "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (які діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення) - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.4 ПДР України, На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 1 ст. 126 КупАП, Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, за якою передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, патрульним поліцейським правомірно винесена постанова в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо підстав для скасування оскаржуваної постанови, наведені позивачем у адміністративному позові, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого виявляє причини та умови, що спричиняють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає в межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейські, під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно до п. 4 Розділу 1 Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п. п. 1, 2, 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

В той же час, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Отже, наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особив його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України)

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вимірювання швидкості здійснювалось за допомогою приладу TruCamII LTI20 серія ТС008431.

Так, Законом України Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану від 15 березня 2022 року, статтю 40 ЗУ «Про національну поліцію» викладено в наступній редакції:

«1. Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

2. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

3. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України".»

Згідно з інструкції з використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM - це цифрова відеокамера, вимірювач швидкості та GPS.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II отримав Сертифікат відповідності затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 15.12.2018 року №UA.TR.001 241-18. (а. с. 65)

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26466, яке було чинне на момент вчинення правопорушення, Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II ТС008431 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (а. с. 63)

Згідно експертного висновку, виданого Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 24.12.2020 року, в лазерному вимірювачі швидкості транспортних засобів LTI 20-20 TruCAM II ТС008431 правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IEC18033-3:2015, термін дії експертного висновку - до 24.12.2023 року. (а. с. 68)

З огляду на вищевикладене, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, факт перевищення швидкості підтверджується доданим до матеріалів справи відеозапису фіксування транспортного засобу, який зафіксовано спеціальним вимірювальним засобом, що пройшов повірку.

За наведених обставин, виявивши вчинення правопорушення ОСОБА_1 , патрульний поліцейський вправі вимагати пред`явлення правопорушником документів, які передбачені п. 2.4 ПДР України.

Згідно ст. 14 ЗУ Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

У відповідності до п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається зі змісту відзиву, особу водія було встановлено за допомогою бази даних ІКС «ІПНП», оскільки останній не надав посвідчення водія.

Положення «Про інформаційну комунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України», визначає основні завдання, призначення, суб`єктів та структуру інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», а також умови її функціонування.

Інформаційно-комунікаційна система «Інформаційний портал Національної поліції України» сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Система ІПНП є функціональною підсистемою єдиної інформаційної системи МВС.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення, Основними завданнями системи ІПНП є: інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності Національної поліції України; забезпечення наповнення та підтримки в актуальному стані інформаційних ресурсів баз (банків) даних, що входять до ЄІС МВС; забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу; забезпечення електронної взаємодії з МВС та іншими органами державної влади.

Згідно п. 1-3 розділу ІІІ Положення, Інформаційними ресурсами системи ІПНП є інформація, що утворена в процесі діяльності поліції та використовується: для наповнення та підтримки в актуальному стані баз (банків) даних, які входять до ЄІС МВС та визначені статтею 26 Закону України «Про Національну поліцію»; для формування баз даних у сфері управлінських відносин, необхідних для виконання покладених на поліцію повноважень; для формування баз даних, необхідних для забезпечення щоденної діяльності поліції, у сфері трудових відносин, фінансового забезпечення, документообігу.

В інформаційних ресурсах системи ІПНП обробляється інформація, яка належить до державних інформаційних ресурсів. Така інформація не підлягає поширенню та передачі іншим особам, крім випадків, передбачених законодавством.

Бази даних поліції, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції, містять відомості, зокрема, стосовно: повідомлень про кримінальні та адміністративні правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, що надійшли технічними каналами зв`язку; інформації, отриманої з фото- і відеотехніки, відповідно до статті 40 Закону України «Про Національну поліцію»; щодобових переліків та складу нарядів поліції та слідчо-оперативних груп, що заступають на чергування; завдань та орієнтувань, що доводились до нарядів поліції для реагування на повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події; звітування нарядів поліції за результатами реагування на повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, виявлення додаткових обставин на місці пригоди; пересувань нарядів поліції, які отримані із планшетних комп`ютерів (мобільних терміналів) та засобами GPS. Поліція може створювати інші бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції, відповідно до статті 25 Закону України «Про Національну поліцію».

З огляду на викладене, суд не бере посилання позивача про те, що під час виявлення правопорушення позивач не перебував за кермом автомобіля, оскільки з наданою стороною відповідача відеозапису вбачається про наявність в автомобілі лише однієї особи, яку було встановлено за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» яка містить всі необхідні дані.

Згідно ч. 3 ст. 73 КАСУ, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, при цьому позивачем не доведено будь - яким засобом доказування, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ним заявлялись будь - які клопотання, зокрема щодо надання йому правової допомоги. В той же час, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач відмовився від отримання копії постанови, а також, від проставлення підпису про роз`яснення йому його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови, не можуть бути самостійною підставою для скасування спірної постанови за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог адміністративного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді таких спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що постанова інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича, серії ЕАТ №7534951 від 15.08.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, складена у повній відповідності з діючим законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки постанова винесена уповноваженої особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах наданих адміністративному суду повноважень, проаналізувавши наведені доводи з приводу заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 222, 251, 252, 256, 268, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 2, 4, 5, 6, 7, 211, 217, 241, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У х в а л и в:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 05.01.2024 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач - Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції (14037, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66);

Відповідач - Інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Чайки Олександра Миколайовича (14037, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66).

Суддя -