Справа № 140/681/22
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/681/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.11.2021 № 683-ос позивача з 13.11.2021 було виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Під час проходження військової служби позивачу не нараховувалася та не вплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 30.11.2018, про що вбачається з відповіді на запит від 14.01.2022 № 11/396-22-вих.

Позивач такі дії відповідача вважає незаконними та, з покликанням на нормативно-правові акти, наведені у тексті позовної заяви, вказує, що має право на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015 по 30.11.2018, а базовим місяцем для проведення індексації є січень 2008 року, з одночасною компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати у період з 01.07.2015 по 30.11.2018 індексації грошового забезпечення, та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.07.2015 по 30.11.2018 з урахуванням січня 2008 року, як місяця для розрахунку наростаючим підсумком індексу споживчих цін (базового місяця) - із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (із змінами; далі Порядок № 44).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 23).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 09.02.2022 № 14/09-1/б/н-22 (а. с. 26-33) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, оскільки відповідач при нарахуванні індексації грошового забезпечення правильно визначав базовий місяць.

16.03.2022 суд постановив ухвалу про зупинення провадження у цій справі до припинення або скасування воєнного стану в Україні (а. с. 39).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.08.2023 провадження у справі поновлено (а. с. 43).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.11.2021 № 683-ос з 13.11.2021 виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення, у зв`язку із звільненням з військової служби в запас наказом від 12.10.2021 № 613-ОС (а. с. 13).

02.12.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (а. с. 14-15).

Листом від 14.01.2022 № 11/396-22-вих (а. с. 16) відповідач надав, зокрема, довідку нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2015 року по листопад 2021 року у ВЧ НОМЕР_1 (а. с. 17-19), з якої вбачається, що за 2015 рік виплачено індексацію, а саме: у січні 2015 року - 144,53 грн, лютий 2015 року - 20,04 грн, березень 2015 року - 20,04 грн, квітень 2015 року - 84,59 грн, травень 2015 року - 213,27 грн, червень 2015 року - 211,75 грн, липень грудень 2015 року - 0,00 грн; за 2016 рік - 0,00 грн; за 2017 рік - 0,00 грн; за 2018 рік виплачено індексацію грошового забезпечення, а саме: з січня 2018 року по листопад 2018 року - 0,00 грн, грудень 2018 року - 71,08 грн.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-ХІІ).

У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами першою - другою статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами, далі Порядок № 1978; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, відповідно до яких: індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті; виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Позивачу ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення у період з липня 2015 року по листопад 2018 року, всупереч вимогам наведених вище нормативно-правових актів, взагалі не була нарахована та не виплачена, про що свідчить надана відповідачем довідка (а. с. 16-19).

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по листопад 2018 року включно належить задовольнити.

Разом з тим, при вирішенні позовної вимоги зобов`язального характеру суд враховує те, що у період з липня 2015 року по листопад 2018 року позивачу взагалі не була нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення. При цьому, визначення базового місяця та конкретного розміру індексації належить до компетенції відповідача, а тому належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період.

Питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені. За таких обставин у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078, покладається на відповідача, а тому підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця відсутні (аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19 та враховуються при вирішенні цієї справи).

Крім того, згідно із пунктом 4 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Відтак, оскільки з аналізу приписів Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078 вбачається, що обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) та визначати суму індексації, зокрема розміру посадового окладу, базового місяця для обчислення індексації, покладено саме на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, тому позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню частково у спосіб зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по листопад 2018 року (у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового місяця належить відмовити з наведених вище підстав; позов в частині вимог щодо зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошової компенсації відповідно до Порядку № 44 також не підлягає до задоволення з огляду на передчасність заявлених вимог).

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по листопад 2018 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення з липня 2015 року по листопад 2018 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх