Справа № 620/14797/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2024 року Чернігів Справа № 620/14797/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (далі також ГУ ПФУ, відповідач 1) та Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУПФУ в Хмельницькій області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення №52 від 31.08.2023 про відмову в призначенні пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.08.2023, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 23.02.1989 по 15.01.1990.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що має статус громадянина, який постійно проживав або працював на території посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) та із досягненням 55 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.08.2023 у призначенні пенсії відмовлено, оскільки до страхового стажу не зараховано період роботи з 23.02.1989 по 15.01.1990, позаяк в трудовій книжці у записі про прийняття на роботу нечітко зазначено назву підприємства. Позивач вважає, що відповідач безпідставно дійшов такого висновку з огляду на те, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою суду від 09.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач 1 надіслав відзив на позов, в якому вимоги ОСОБА_1 не визнав, в їх задоволенні просив відмовити в повному обсязі з підстав не підтвердження належними документами права на пенсію зі зниженням пенсійного віку.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що на даний час позивач не має права на призначення йому пенсії зі зниженням віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку на 5 років. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 28 років 11 місяців 24 дні. За документами наявними в пенсійній справі підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні посиленого радіологічного контролю 03 роки 5 місяців 15 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 23.02.1989 по 15.01.1990, оскільки в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 29.07.1986 у записі про прийняття на роботу нечітко зазначено назву підприємства. Уточнюючої довідки про період роботи з 23.02.1989 по 15.01.1990 виданої на підставі первинних документів та довідку про реорганізацію до заяви про призначення пенсії позивач не надав. Твердження позивача про те, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є відповідне посвідчення є безпідставним та необґрунтованим, оскільки прямо суперечить Порядку 22-1 відповідно до вимог якого обов`язковою умовою для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку є наявність довідки за Ф-122, яка підтверджується первинними документами та посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, четвертої категорії, що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_2 , видане 20.01.1994 (а.с. 6).

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Гомельської міської ради народних депутатів від 15.12.1993 №4251 ОСОБА_1 з 1985 року по 1990 рік проживав в м. Гомелі, який віднесено до зони радіаційного забруднення (а.с. 10, 11).

Згідно із довідкою Семенівського хлібоприймального підприємства від 01.12.1993 №80 ОСОБА_1 в період з 04.04.1990 по 01.12.1993 працював на вказаному підприємстві начальником виробництва (а.с. 9).

Довідкою виконавчого комітету Семенівської міської ради підтверджується, що місто Семенівка до 31.12.2014 відносилось до 4 зони радіоактивного забруднення (а.с. 7).

Листом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської облдержадміністрації від 09.08.2023 №01-17/291-04 зазначено, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 було видано позивачеві на підставі довідок виконавчого комітету Гомельської міської ради народних депутатів від 15.12.1993 №4251 та Семенівського хлібоприймального підприємства від 01.12.1993 №80 (а.с. 8).

Згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 29.07.1986 в період з 23.02.1989 по 15.01.1990 ОСОБА_1 працював в Монтажному управлінні №8 тресту «Електроцентрмонтаж» (а.с. 13).

23.08.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яку за принципом екстериторіальності було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення №52 від 31.08.2023 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком (а.с. 5).

Згідно із вказаним рішенням пенсійний вік заявника 55 років 1 день. Страховий стаж особи становить 28 років 11 місяців 24 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 23.02.1989 по 15.01.1990, оскільки в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 29.07.1986 у записі про прийняття на роботу нечітко зазначено назву підприємства. До періоду роботи (проживання) на території зони посиленого радіоекологічного контролю не враховано період військової служби з 21.11.1986 по 21.11.1988, а також період роботи з 23.02.1989 по 15.01.1990, оскільки в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 29.07.1986 у записі про прийняття на роботу нечітко зазначено назву підприємства, та у зв`язку з відсутністю інформації про місцезнаходження організації на території радіоактивного забруднення; період з 1986 по 1990 в м. Гомель згідно із довідкою від 15.12.1993 №4251, оскільки відсутній запис про число та місяць перебування (проживання) в м. Гомель, а також дана довідка не містить інформації про підставу видачі та відсутній переклад.

Період роботи (проживання) на території посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - 28 років 5 місяців 15 днів. За документами наявними в пенсійній справі підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні посиленого радіологічного контролю 03 роки 5 місяців 15 дні.

Вважаючи таку відмову у призначенні пенсії протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюється Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон).

Відповідно до ст. 9 Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 11 Закону передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 14 Закону визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Частинами 3-5 статті 15 Закону встановлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій.

Згідно із положеннями статті 65 Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 51, що діяв під час видачі посвідчення позивачеві), яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12), іншими актами законодавства.

Пунктом 6 Порядку №51 встановлено, що особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

За змістом частини 1 статті 55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина (2 роки*) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Згідно із записами в трудовій книжці позивача в період з 01.09.1985 по 20.07.1986 позивач навчався в ПТУ-144 м. Гомель, диплом № НОМЕР_3 , в період з 24.07.1986 по 03.11.1986 працював на Гомельському заводі літья та нормалей (а.с. 12).

Своєю чергою згідно із довідкою виконавчого комітету Гомельської міської ради народних депутатів від 15.12.1993 №4251 ОСОБА_1 з 1985 року по 1990 рік проживав в АДРЕСА_1 віднесено до зони проживання з періодичним радіаційним контролем. Щільність забруднення гранту цезієм 137 в місті Гомель становить від 1 до 5 кі/км2 (а.с. 10, 11).

Зважаючи на викладені вище факти, суд дійшов висновку, що позивач має право на встановлення йому початкової величини зниження пенсійного віку 2 роки.

Окрім того, щодо врахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області періоду проживання ОСОБА_1 у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 лише 03 роки 5 місяців 15 дні, суд відноситься критично, позаяк останній має посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, яке за нормами чинного законодавства могло бути видане особі, що постійно проживала або працювала чи постійно навчалася на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що за станом на 1 січня 1993 року прожила або відпрацювала/навчалася в цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до п.п. 7 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі (Порядок № 22-1) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

З аналізу наведених вище норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях, тощо, є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 22.03.2018 (справа №588/538/16-а), від 23.05.2018 (справа №398/3509/16-а), від 22.01.2019 (справа №295/1087/17).

Як вже встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач віднесений до 4 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та має посвідчення особи, який постійно проживав/працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії В, яке видається, за умови, що за станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала/навчалася в цій зоні не менше чотирьох років.

Це означає, що під час видачі позивачу вказаного посвідчення уповноваженим органом перевірялись обставини праці/проживання чи навчання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю. В протилежному випадку - у разі не підтвердження таких обставин, позивач не отримав би вказаного посвідчення.

Варто зауважити, що посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус постраждалого 4 категорії не оспорюється відповідачем. Отже, у суду немає підстав ставити під сумнів законність отримання позивачем посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, а відтак і ставити під сумнів обставину його постійного проживання/роботи чи навчання в цій зоні.

В межах розгляду даної справи органами пенсійного фонду не ставиться під сумнів наявність у позивача достатнього страхового стажу, а також досягнення відповідного віку.

Отже, оскільки позивач в період з 1985 року по 1990 рік проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю на має право на встановлення початкової величини 2 роки для зменшення пенсійного віку, а враховуючи, що загальний період роботи (проживання) позивача на території посиленого радіоекологічного контролю відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області визначає - 28 років 5 місяців 15 днів, то ОСОБА_1 має також право на зниження пенсійного віку додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Таким чином, матеріалами справи в повній мірі підтверджується право позивача на зменшення пенсійного віку для призначення пенсії на 5 років.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність та, як наслідок скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.08.2023, і задоволення позову в цій частині.

Суд звертає увагу на те, що однією із вимог ОСОБА_1 є зарахування до його стажу періоду роботи з 23.02.1989 по 15.01.1990 в Монтажному управлінні №8 тресту «Електроцентрмонтаж». Водночас, з огляду на копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.07.1986 назва підприємства дійсно нечітка й з огляду на печатку при звільненні, відсутня можливість прочитання назви підприємства взагалі. Враховуючи відсутність будь-яких інших уточнюючих документів, за якими можливо підтвердити спірний період, суд погоджується із відповідачем про неможливість зарахування цього періоду за наданими позивачем документами, а отже і відмови в задоволенні позову в цій частині.

Згідно із вимогами частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Суд звертає увагу на те, що позивач 22.08.1968 року народження, за призначенням пенсії звернувся 23.08.2023, що і є днем за яким відбулось досягнення віку, що дає право на пенсію, а тому пенсія ОСОБА_1 має бути призначена з 23.08.2023.

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У зазначеному випадку, задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Крім того, визначаючись щодо органу, який має приймати рішення про призначення пенсії, суд зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1, у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 №25-1), передбачає можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Так, згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до матеріалів справи, заява позивача про призначення пенсії від 23.08.2023 була розглянута за екстериторіальним принципом ГУПФУ в Хмельницькій області і рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято саме вказаним територіальним органом Пенсійного фонду України.

З огляду на зазначене та положення Порядку №22-1, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання саме ГУПФУ в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.08.2023.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області та Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 31.08.2023 №52 про відмову в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити з 23.08.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 715,74 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29000, .

Дата складення повного рішення суду - 03.01.2024.

Суддя Ю. О. Скалозуб