Справа № 120/10195/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 січня 2024 р. Справа № 120/10195/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно відмовлено у врахуванні при визначенні розміру пенсії довідки про доходи від 20.03.2023 №4 та обрахунку пенсії відповідно до ст.ст. 19, 64, 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою суду від 17.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.09.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції сторона відповідача зазначає, що на підставі поданої позивачем заяви з 04.03.2005 йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення». Вказаний вид пенсії призначається довічно, та у разі працевлаштування на посади, які дають право на призначення пенсії за вислугу років її виплата призупиняється.

З 01.11.2008 виплату пенсії за вислугу років позивачу призупинено, оскільки він працевлаштувався 21.10.2008 на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. У подальшому, на підставі поданої заяви 31.01.2023 про перехід з одного виду пенсії на інший позивачу було здійснено перерахунок пенсії шляхом переведення із пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Посилаючись на приписи ч. 1 ст. 40 Закону №1058 представник відповідача зазначає, що в розрахунок заробітної плати було взято заробітну плату за період 60 місяців з 01.07.1995 по 30.06.2000, що була в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 , та з 01.07.2000 по 30.09.2022 за даними персоніфікованого обліку. При цьому, підстави для зарахування заробітної плати за останні 60 місяців відсутні.

Також відповідач звертає увагу, що дані про страховий стаж та заробітну плату за четвертий квартал 2022 року відображаються в Реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування не раніше середини першого кварталу 2023 року, дані за перший квартал не раніше середини другого кварталу і т.д. Враховуючи зазначене, на дату звернення позивача 31.01.2023 заробітна плата за період з 01.10.2022 по 31.01.2023 була відсутня, тому в розрахунок пенсії було взято заробітну плату за період 01.07.2000 по 30.09.2022 за даними персоніфікованого обліку.

З приводу доводів позивач про призначення та виплати йому пенсії відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», сторона відповідача наголошує, що норми цього закону, що стосуються призначення пенсії за віком, на день звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії, не є чинними.

З огляду на вищезазначене, ГУ ПФУ у вінницькій області вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

27.09.2023 до суду повторно надійшов відзив ГУ ПФУ у Вінницькій області, який є аналогічний за змістом тому, що надійшов до суду 22.09.2023

Ухвалою суду від 11.12.2023 вирішено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

27.12.2023 до суду надійшла заява про долучення доказів, на виконання вимог ухвали від 11.12.2023.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 04.03.2005 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 01.11.2008 виплату пенсії за вислугу років позивачу призупинено, оскільки він працевлаштувався з 21.10.2008 на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно заяви від 31.03.2023, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком.

Водночас, позивач вважає, що відповідачем протиправно при визначенні пенсії за віком не враховано довідку про доходи від 20.03.2023 №4 та не проведено обрахунок пенсії за віком відповідно до ст.ст. 19, 64, 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До прийняття Закон України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відносини щодо призначення, перерахунку пенсії були врегульовані Законом України "Про пенсійне забезпечення".

09.07.2003 прийнято Закон України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 16 Розділ XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Тобто норми Закону України №1788 «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.2004 застосовується лише для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Більш того, положення Закону України №1788 «Про пенсійне забезпечення» не застосовуються для обрахунку розміру пенсії, а встановлюють лише право та умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Водночас, позивач посилається на приписи ст. 19, 64, 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та вважає, що відповідачем не правомірно відмовлено у визначенні розміру пенсії за віком на підставі вищезазначених норм.

Суд наголошує, що нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», на які посилається позивач, на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком не є чинними, що свідчить про відсутність законних підстави для врахування положень цих статей пенсійним органом.

З приводу доводів позивача щодо неврахування ГУ ПФУ у Вінницькій області довідки про доходи від 20.03.2023 №4, що видана комунальним некомерційним підприємством "Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування" Могилів-Подільської міської ради, суд зазначає наступне.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Як зазначає відповідач, в розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 взято заробітну плату за період 60 місяців з 01.07.1995 по 30.06.2000, що була в матеріалах його пенсійної справи та з 01.07.2000 по 30.09.2022 за даними персоніфікованого обліку.

Тобто пенсійним органом частково враховано дані про заробітну плату, що містяться в довідці від 20.03.2023 №4, однак не було враховано заробітну плату за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року.

Щодо правомірності дій відповідача в цій частині суд зазначає, що з 1 січня 2021 року набрали чинності зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Податкового кодексу України, якими передбачено подання єдиної звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і податку на доходи фізичних осіб щокварталу (замість щомісяця).

Строки подання такої звітності згідно з Податковим кодексом України становлять 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Тобто, дані про страховий стаж та заробітну плату за четвертий квартал 2022 року відображаються в Реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування не раніше середини першого кварталу 2023 року, дані за перший квартал 2023 року не раніше середини другого кварталу 2023 року.

Враховуючи зазначене, на дату звернення ОСОБА_1 із заявою від 31.01.2023 відомості про заробітну плату за період з 01.10.2022 по 31.01.2023 були відсутні, тому в розрахунок пенсії було взято заробітну плату за період 01.07.2000 по 30.09.2022 за даними персоніфікованого обліку.

При цьому, суд звертає увагу, що пенсійний орган при призначенні пенсії за віком не мав підстав для обрахунку розміру пенсії виходячи лише з відомостей про заробітну плату за 60 місяців (з лютого 2018 року по січень 2023 року), які містяться в довідці від 20.03.2023 №4, адже, проведення обрахунку пенсії у такий спосіб, нормами чинного законодавства не передбачено.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005; ).

Рішення суду сформовано: 05.01.2024.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна