Справа № 140/35071/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/35071/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, Управління) звернулося із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Відділ) про скасування постанови державного виконавця Відділу Трофимюка П.В. у ВП №71283883 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з оскаржуваною постановою на ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити дії.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки рішення виконано повністю в межах покладених зобов`язань. При цьому вказує, що державний виконавець був повідомлений листом ГУ ПФУ у Волинській області про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 21.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.25).

У поданому суду відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив. В обґрунтування своєї позиції вказав, що державним виконавцем Відділу Трофимюком П.В. 16.03.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71283883 з примусового виконання виконавчого листа №701/2023, виданого 30.01.2023 Волинським окружним адміністративним судом у справі №140/7505/22. Повідомлення ГУ ПФУ у Волинській області про виконання рішення суду не надходило. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі від 24.08.2023 встановлено позивачу місячний строк з дня отримання (вручення) копії цієї постанови для подання до суду першої інстанції доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №140/7505/22. Однак, Управлінням також не було надано державному виконавцю інформації про вжиття відповідних заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення суду. Тому державним виконавцем відділу 13.11.2023 винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду та направлено боржнику для відома та можливості оскарження.

З наведених підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити (а.с.31-33).

В судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.42).

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №140/7505/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, позов задоволено частково. Суд, зокрема, зобов`язав ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 11 травня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Рішення суду набрало законної сили 13.01.2023.

30.01.2023 Волинський окружний адміністративний суд видав ОСОБА_1 виконавчий лист №701/2023 у справі №140/7505/22 для виконання судового рішення в зобов`язальній частині (а.с.37).

16.03.2023 державним виконавцем Трофимюком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71283883 з виконання виконавчого листа №701/2023, виданого Волинським окружним адміністративним судом 30.01.2023 (а.с.7).

Управління листом від 05.04.2023 №0300-0360-5/16747 повідомило відповідача, що нарахування проведено за період з 11.05.2022 по 30.04.2023 в сумі 57943,36 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Разом з повідомило, що з 01.05.2023 виплата доплати до пенсії ОСОБА_1 буде здійснюватися щомісячно разом з основною пенсією (а.с.8-9).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.08.2023, зокрема, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області, вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №140/7505/22, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 11 травня 2022 року доплати до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не з двох мінімальних заробітних плат (з урахуванням зміни такого розміру протягом відповідного року) згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік; зобов`язано відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №140/7505/22.

ГУ ПФУ у Волинській області у відповіді від 05.10.2023 щодо вжиття заходів за постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.08.2023 у справі №140/7505/22 повідомило суд та позивача про те, що на виконання вищевказаного рішення суду вжито відповідних заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли належному виконанню рішення суду від 13.12.2022 у справі №140/7505/22 в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Сума нарахувань за період з 11.05.2022 по 31.10.2023 становить 200034,45 грн. Із листопада 2023 позивачу буде виплачуватись доплата у новому розмірі разом із основною пенсією (а.с.12-13).

13.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ГУ ПФУ у Волинській області у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 у справі №140/7505/22 (а.с.11, 39), яку позивач оскаржив в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої третьої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення Закону №1404-VIII, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.05.2021 у справі №420/5465/18 та враховується судом при вирішенні даного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи постанову про накладення штрафу від 13.11.2023, відповідач виходив з того, що Восьмий апеляційний адміністративний суд визнав протиправними дії позивача щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 з 11.05.2022 доплати до пенсії у розмірі, визначеному статтею 39 ЗУ №796-ХІІ, виходячи з двох прожиткових мінімумів, а не двох мінімальних заробітних плат.

Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.08.2023, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №140/7505/22.

На виконання вищевказаного рішення суду позивач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 11.05.2022 по 31.10.2023, при цьому вказав, що сума заборгованості становить 200034,45 грн і буде здійснена виплата в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Із листопада 2023 позивачу буде виплачуватись дана доплата у новому розмірі разом із основною пенсією, що слідує з відповіді щодо вжиття заходів за постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2023 (а.с.12-13).

З вищевказаного слідує, що позивач не виконав повністю вказане рішення суду саме у зв`язку із відсутністю виділених на цю мету коштів.

Однак, суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів, за якими можливо було б встановити обсяги фінансування, плани їх надходження та графік погашення вказаних виплат, вжиття ГУ ПФУ у Волинській області заходів, спрямованих на погашення заборгованості перед ОСОБА_1 . Поряд з тим саме боржник зобов`язаний довести належними доказами поважність причин невиконання рішення суду.

Разом з тим, зі змісту рішення про перерахунок пенсії №93 (виконане 27.09.2023) слідує, що на виконання рішення суду у справі №140/7505/55 від 13.12.2022 ОСОБА_1 проведено нарахування підвищення до пенсії (стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2022 року, що становить 6500,00 грн. Місячна сума підвищення становить 13000,00 грн (з 11.05.2022 по 30.06.2022, з 01.07.2022 по 30.09.2022, 01.10.2022 по 30.11.2022, 01.12.2022 по 31.12.2022), (а.с.48).

Отже, з вказаного рішення позивача вбачається, що з 01.01.2023 по 28.02.2023, з 01.03.2023 довічно вказана доплата до пенсії є незмінною та становить 13000,00 грн.

Відтак, з наведеного слідує, що Управління на виконання рішення суду від 13.12.2022 з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 2022 та 2023 років здійснило перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплату до пенсії (стаття 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») у розмірі двох мінімальних заробітних плат станом на 01 січня 2022 року, не враховуючи змін такого розміру протягом відповідного року та Законом про Державний бюджет на відповідний рік.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази інформування державного виконавця з підтвердженням відповідними доказами тієї обставини, що рішення суду у справі №140/7505/22 у період з 16.03.2023 року (з дня відкриття виконавчого провадження) до 13.11.2023 (до дня прийняття спірної постанови про накладення штрафу) ГУ ПФУ у Волинській області виконане у спосіб, встановлений судом.

При вирішенні вказаного спору судом взято до уваги, що оскільки органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду, тому доводи позивача про повне фактичне виконання рішення суду від 13.12.2022 у справі №140/7505/22 не знаходять підтвердження.

Суд наголошує, що невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк є підставою відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII для накладення на боржника штрафу (на юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів суду правомірність винесення постанови про накладення штрафу від 13.11.2023 ВП №71283883.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Управління, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій