Справа № 320/40264/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року № 320/40264/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2023 до Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач), в якій позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. № 3543-ХІІ (жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років);

- зобов`язати Бучанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оформити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, про що видати йому відповідну довідку.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що враховуючи надані документи він має право на відстрочку від мобілізації на підставі абз. 4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку на мобілізацію», тому відповідач протиправно відмовив йому у наданні відстрочки від призову за мобілізацією.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/40264/23 передана 07.11.2023 до розгляду судді Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Парненко В.С.) від 10.11.2023 справу №320/40264/23 прийнято до розгляду, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, поданий 14.12.2023 р., згідно якого відповідач повідомляє, що після ретельного вивчення звернення позивача та додатків до нього було надано вмотивовану відповідь з відмовою надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з посиланням на статті Конституції України та Сімейного кодексу. Також громадянину ОСОБА_1 було запропоновано підтвердити факти утримання дітей та перераховано перелік потрібних для цього документів. Вищевказані документи позивач не надав.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.09.2023 року за вх. № 8484 до першого відділу Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшло звернення від ОСОБА_1 з проханням надати відстрочку від призову за мобілізацією на підставі того, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей.

В якості підтверджуючих документів позивачем були долучені:

свідоцтва про народження дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (серії НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (серії НОМЕР_4 );

свідоцтва про шлюб з ОСОБА_5 від 01.11.2018 р. серії НОМЕР_5 (Республіка Татарстан);

лист Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанскому районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відсутність заборгованості по сплаті аліментів від 30.06.2023 р.;

заява від громадянки України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 бере на себе зобов`язання по фінансовому забезпеченню та гарантує оплату всіх витрат (будь-які транспортні витрати, проживання, харчування, навчання, оренду житла, екскурсії, медичне страхування/обслуговування та кишенькові витрати) їх неповнолітнього сина громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчена 17.05.2023 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борах Л.В. за реєстровим №718;

заява (викладена російською мовою) від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 бере на себе зобов`язання по фінансовому забезпеченню та гарантує оплату всіх витрат (будь-які транспортні витрати, проживання, харчування, навчання, оренду житла, екскурсії, медичне страхування/обслуговування та кишенькові витрати) їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчена 15.09.2023 р. нотаріусом Казанського нотаріального округу Республіки Татарстан російської федерації Салаховою Е.М.

Листом від 04.10.2023 №1/5947 відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.4 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (на утриманні яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років), зазначивши:

«Абзац 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає право на відстрочку від призову під час мобілізації військовозобов?язаним, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180- 201).

Підтвердити факт утримання дитини можна наступними документами: довідкою про склад сім?ї, посвідченням батька багатодітної родини, рішенням суду про призначення аліментів на утримання дитини (дітей) та довідкою з виконавчої служби про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, рішенням суду про встановлення факту утримання, документами, що підтверджують самостійне виховання дітей.

За наслідками розгляду Вашого звернення та вивчення копій документів, які містяться в додатках до вказаного звернення повідомляємо про відсутність законних підстав для надання Вам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Не погодившись із відмовою відповідача у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу"(далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно статті 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно частини другої статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до частин п`ятої та шостої статті 4 Закону №3543-XII передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абзацу першого частини першої вищевказаної статті громадяни зобов`язані, зокрема з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Частиною третьої статті 22 Закону №3543-XII встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Частиною п`ятою статті 22 вищевказаного Закону передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно підпункту 2 пункту 1 статті 37 Закону №2232-ХІІ та пункту 18 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №921 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають особи, які прибули з інших місцевостей на нове місце проживання.

Відповідно до пункту 3 статті 37 Закону №2232-ХІІ військовозобов`язані після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.

Статтею 23 Закону №3543-XII встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до вимог вищевказаної статті, а саме абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.(ст.181 СК України)

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ст.268СК України).

Відтак, батьки повинні утримувати неповнолітню дитину. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій формі.

Відповідач, у відповідь на звернення позивача вказав, що підтвердити факт утримання дитини можна наступними документами: довідкою про склад сім?ї, посвідченням батька багатодітної родини, рішенням суду про призначення аліментів на утримання дитини (дітей) та довідкою з виконавчої служби про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, рішенням суду про встановлення факту утримання, документами, що підтверджують самостійне виховання дітей.

Натомість, позивачем жодного підтверджуючого документа щодо утримання своїх дітей не було долучено як до звернення, так і до матеріалів справи.

Крім того, позивач не надав підтверджень, що троє неповнолітніх дітей проживають з ним однією сім`єю та в силу закону у нього виникають обов`язки з їх утримання.

Матеріали справи містять докази, що лише син позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 є громадянином України, інші двоє дітей мають Свідоцтва про народження російської федерації.

З наданих позивачем відомостей та документів місце проживання дітей встановити неможливо.

Крім того, суд критично відноситься до посилань позивача на заяви від колишньої дружини (а саме: заява від громадянки України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 бере на себе зобов`язання по фінансовому забезпеченню та гарантує оплату всіх витрат (будь-які транспортні витрати, проживання, харчування, навчання, оренду житла, екскурсії, медичне страхування/обслуговування та кишенькові витрати) їх неповнолітнього сина громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчена 17.05.2023 р. приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борах Л.В. за реєстровим №718 та заяви (викладена російською мовою) від ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 бере на себе зобов`язання по фінансовому забезпеченню та гарантує оплату всіх витрат (будь-які транспортні витрати, проживання, харчування, навчання, оренду житла, екскурсії, медичне страхування/обслуговування та кишенькові витрати) їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчена 15.09.2023 р. нотаріусом Казанського нотаріального округу Республіки Татарстан російської федерації Салаховою Е.М.), як на підставу надання йому відстрочки від мобілізації, оскільки ці дві заяви вчинені від однієї і тієї ж особи з різними датами народження та різними країнами перебування з різницею в 4 місяці.

Крім того, заява від 15.09.2023 р. не має перекладу на українську мову.

Пояснень з даного приводу позивачем не надано.

Суд акцентує увагу, що зазначені вище заяви не містять в собі жодного підтвердження утримання неповнолітніх дітей позивачем, а запропоновані відповідачем документи за переліком надані не були та причини їх неподання не повідомлені.

За таких обставин у сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач не має права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особа на утримання якого перебуває троє і більше дітей віком до 18 років, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Обов`язок доказування у справі покладений ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України на кожну зі сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної справи не здійснюється.

Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Бучанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.