Справа № 320/41736/23
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року № 320/41736/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2023 до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якому просив суд:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 . юридична адреса: АДРЕСА_1 ) щодо не нарахування та невиплати у повній мірі ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 року по 10.08.2022 року (згідно з бойовими наказами) в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , юридична адреса: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити у повній мірі ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони. відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 року по 10.08.2022 року (згідно бойових наказів) в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням раніше проведених виплат додаткової винагороди за цей період.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , з 04 грудня 2017 року та не вибував з її складу протягом періоду дії воєнного стану, а тому перебував безпосередньо в районах бойових дій (Київська обл.), з 24.02.2022 по 10.08.2022 року (період, протягом якого Київська область належала до районів бойових дій, відповідно до Наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 84 від 13.03.2022 «Про визначення районів ведення бойових дій»), де виконував обов`язки військової служби, а також бойові накази (розпорядження). Та, незважаючи на це, позивач не отримував додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 року по 10.08.2022 року (згідно з бойовими наказами) в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/41736/23 передана 15.11.2023 до розгляду судді Парненко B.C.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №320/41736/23 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

25.12.2023 року до Київського окружного адміністративного суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 . Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, оскільки Військова частина НОМЕР_1 , де проходить військову службу позивач, згідно її функціонального призначення та специфіки завдань, які вона виконує, не веде бойові дії, відповідно особовий склад в/ч НОМЕР_1 не приймає безпосередньої участі у бойових (воєнних) діях. Окрім цього, в/ч НОМЕР_1 не входить до складу військових частин, які веде воєнні дії у складі діючих Угрупувань військ Сил оборони держави, що знаходиться у нього в оперативному підпорядкуванні та не була на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань, а виконує, зокрема, бойові завдання в районі ведення бойових дій, з вогневого ураження повітряних цілей, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За змістом приписів п.8 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності, зокрема, є типові справи.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч.5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.12.2017 року № 230, позивача, призначеного наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 02.12.2017 року № 877 на посаду льотчика авіаційної ланки 1 авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 0612003, з 04 грудня 2017 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення, з 04.12.2017 року вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

04 грудня 2016 року між позивачем та Міністерством оборони України в особі ТВО Начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба полковника ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу.

Строк дії контракту 5 (п`ять) років.

Згідно п.112 контракту, строк дії останнього продовжено до закінчення військового стану або оголошення демобілізації відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 р.

28.02.2022 року на виконання Указів Президента України №64/2022 та №69/2022 від 24.02.2022 року, Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 (далі Постанова №168).

Пункт 1 Постанови КМУ №l68 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) серед іншого, унормував, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Наказом Головнокомандувача ЗСУ від 01.04.2022 №102 до районів ведення воєнних (бойових) дій з 13.03.2022 по 31.03.2022 року належала, серед інших, Київська область.

В періоди з 01.04.2022 по 20.04.2022 та з 21.04.2022 по 30.04.2022 до районів ведення воєнних (бойових) дій відповідно до Наказу Головнокомандувача ЗСУ від 30.04.2022 року

№125 також входила Київська область.

Відповідно до наказів Головнокомандувача 3СУ від 02.06.2022 №157, від 01.07.2022 №184, від 01.09.2022 №237, Київська область входила до районів ведення воєнних (бойових) дій до 10 серпня 2022 року.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2022 року №216ад, позивач брав участь у бойових діях (здійсненні заходів) з 06.03.2022-07.03.2022, 11.03.2022, 13.03.2022, 15.03.2022-17.03.2022, 19.03.2022-31.03.2022, 01.04.2022-04.04.2022.

Згідно з Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 року №511ад, позивач брав участь у бойових діях (здійсненні заходів) 24.02.2022-28.02.2022, 05.04.2022, 14.04.2022, 15.04.2022, 27.04.2022, 30.04.2022.

Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2022 року №548ад, позивач брав участь у бойових діях (здійсненні заходів) 20.05.2022, 11.06.2022, 15.06.2022, 18.06.2022, 24.06.2022, 01.07.2022, 05.07.2022, 15.07.2022, 16.07.2022, 19.07.2022, 21.07.2022, 27.07.2022, 03.08.2022.

У позові позивач стверджує, що в описаних наказах вказані лише ті дні, коли він здійснював польоти, та не враховані ті дні, коли він перебував на бойових чергуваннях безпосередньо в районі ведення бойових дій.

Згідно даних довідки про доходи від 14.03.2023 року №229 не вбачається, що позивачу виплачувалась додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, тобто у збільшеному розмірі.

3 метою отримання пояснень щодо не нарахування і не виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу його участі у бойових діях та заходах, на адресу відповідача був скерований адвокатський запит №78 від 10.02.2023 року з проханням надати копії необхідних документів, а також інформацію про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди за період безпосередньої участі позивача у бойових діях та пояснення щодо не нарахування та не виплати такої винагороди та копії підтверджуючих документів безпосередньої участі позивача у бойових діях та заходах.

Відповідно до відповіді Військової частини НОМЕР_1 на вказаний адвокатський запит від 15.03.2023 року за вих. №320, відповідач відмовляє у наданні запитуваних документів, мотивуючи свою відмову тим, що: «відповідно до п. 1.1.5 наказу Служби Безпеки України №383 від 23.12.2020 року "Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю" бойовий наказ військової частини та журнал бойових дій містять відомості, що становлять державну таємницю, і такі документи мають гриф секретності "таємно", відповідно військова частина не може їх вам надати для ознайомлення. Відповідно до п.2.6 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 22.11.2017 №408 "Переліку відомостей Збройних Сил України, які становлять службову інформацію", Положення про органи військового управління, структурні підрозділи органу військового управління мають гриф обмеження доступу «для службового користування», тому витяг з Положення про бригаду у частині посадових обов`язків вищеперерахованих військовослужбовців військова частина не може надати».

Вважаючи своє право порушеним, а бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до своїх функціональних обов`язків, які визначені у Положенні про функціональні обов`язки особового складу авіаційної ескадрильї 40 бригаді тактичної авіації, затвердженого наказом командира 40 бригади тактичної авіації від 25.03.2021 року №94, командир авіаційної ланки у мирний та у воєнний час відповідав за бойову готовність авіаційної ланки, за бойову підготовку виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу авіаційної ланки, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна авіаційної ланки, за успішне виконання авіаційною ланкою бойових завдань, за ведення господарства авіаційної ланки. Несе бойове чергування.

Відповідно до своїх функціональних обов`язків, які визначені у Положенні про функціональні обов`язки начальника повітряно-вогневої і тактичної підготовки 40 бригади тактичної авіації, затвердженого наказом командира 40 бригади тактичної авіації від 25.03.2021 року №94, начальник повітряно-вогневої і тактичної підготовки відповідає за якість повітряно-вогневої і тактичної підготовки, організацію тактичної підготовки та підготовки льотного складу до виконання польотів на бойове застосування, організацію підготовки льотного складу до виконання завдань за призначенням. Зобов`язаний організувати підготовку льотного складу авіаційної частини до бойового застосування ракетно-артилерійського озброєння і проводити заходи щодо забезпечення БззП на бойове застосування РАО ПС.

Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 02.03.2022 №248/1196, під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах, у період здійснення зазначених заходів" слід розуміти виконання військовослужбовцем:

1) бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

2) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступ чи контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

3) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

4) бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

5) завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

6) бойових завдань з відбиття збройного нападу вогневого ураження противника на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

7) бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

8) виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявленням повітряних цілей:

9) здійснення польотів у районах ведення бойових дій, ведення повітряного бою;

10) здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

11) виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Пунктом 2 Окремого доручення Міністра, передбачено, що не період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах на період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 згідно функціонального призначення та специфіки завдань, які вона виконує, не бере безпосередньої участі у бойових діях та не входить до складу Угрупування військ Сил оборони держави, тому виплата особовому складу додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100 000 грн, пропорційно участі у діях або заходах згідно підстав, які зазначені у пункті 1 Окремого доручення Міністра, здійснюється саме за виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей, а не за весь час перебування особового складу в районах ведення бойових дій.

Відповідно до пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/20 від 23.06.2022 року, визначено вичерпний перелік завдань, при виконанні яких військовослужбовці вважаються такими, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, серед яких зокрема визначено:

- під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно;

- у районах ведення воєнних дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

- у районах ведення воєнних дій з ураження противника у складі підрозділу ракетних військ і артилерії;

- на території противника ;

- з вогневого ураження повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- у районах ведення воєнних дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняється, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07 жовтня 2022 року №511ад «Про внесення змін до наказу командира А1789 від 06.06.2022 року №271ад», від 24 жовтня 2022 року №548ад «Про виплату додаткових винагород, від 15 грудня 2022 року №673 ад «Про виплату додаткових винагород», від 05 травня 2022 року №216ад «Про виплату додаткових винагород, позивачу вже було виплачено підвищену додаткову винагороду в розмірі 100 000 тис. грн. пропорційно дням в розрахунку на місяць участі у бойових діях, а саму за виконання таких бойових завдань, як здійснення польотів у районах ведення бойових дій, ведення повітряного бою.

Судом встановлено, що позивач за період з лютого по січень 2023 року повністю отримав додаткову винагороду в розмірі 30 тис. грн та підвищену додаткову винагороду у розмірі 100 000 тис. грн. пропорційно часу участі у бойових діях відповідно до бойових наказів командира.

Відповідно до довідки про доходи Позивача, розрахунок доплати підвищеної винагороди наступний:

За лютий 2022 року позивачу вже було виплачено 30 тис. грн., тому залишилось доплатити ще 70 тис. грн з наступним розрахунком за 24-28 лютого 2022 року:

70000 грн/ 28днів * 5 днів участі (24-28.02.2022р.)= 12500 грн.

В березні місяці 2022 року:

70000 грн/ 31 днів * 20 днів участі (06.03.2022р.. 07.03.2022, 11.03.2022

13.03.2022, 15.03.2022, 16.03.2022, 17.03.2022, 19.03.2022. 20.03.2022, 21.03.2022

22.03.2022, 23.03.2022, 24.03.2022, 25.03.2022; 26.03.2022. 27.03.2022, 28.03.2022

29.03.2022, 30.03.2022, 31.03.2022 )=45 161,30 грн.

В квітні місяці 2022 року :

70000 грн/ 30днів * 5 днів участі (05.04.2022р., 14.04.2022, 15.04.2022 27.04.2022, 30.04.2022)=11 666,67 грн

В травні місяці 2022 року:

70000 грн/ 31 день * 1 день участі (20.05.2022)-2 258,65 грн.

В червні місяці 2022 року:

70000 грн/ 30 днів * 4 днів участі (11.06.2022р., 15.06.2022, 18.06.2022 24.06.2022)=9 333,34 грн.

В липні місяці 2022 року:

70000 грн/ 31день * 7 днів участі (01.07.2022р., 05.07.2022, 15.07.2022 16.07.2022, 19.07.202, 21.07.2022, 27.07.2022)=15 806,46 грн

В серпні місяці 2022 року:

70000 грн/ 31день * 3 дні участі (03.08.2022р., 22.08.2022, 27.08.2022) = 774,20 грн.

В вересні місяці 2022 року:

70000 грн/ 30день * 2 дні участі (16.09.2022р., 29.09.2022)=4 666.67 грн.

В жовтні місяці 2022 року:

70000 грн/ 31 день * 5 днів участі (05.10.2022р., 07.10.2022, 21.10.2022 27.10.2022, 31.10.2022)=11 290,33 грн.

В листопаді місяці 2022 року:

70000 грн/ 30 день * 4 дні участі (11.11.2022р., 18.11.2022, 22.11.2022 30.11.2022) = 9 333,34 грн.

Таким чином суд дійшов висновку, що законні права та інтереси позивача порушено не було.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2,72-77,139,243-246,255,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.