Справа № 500/7144/23
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7144/23

03 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладену в рішенні №99 від 25.09.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання в Тернопільському СПТУ-1 з 01.09.1983 по 14.07.1986, період служби в лавах Радянської армії з 23.11.1986 по 01.11.1988, періоди роботи ОСОБА_1 : з 18.07.1986 по 10.11.1986 на посаді електрозварника в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж"; з 26.12.1988 по 01.09.1989 на посаді електрозварника в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж"; з 12.09.1989 по 31.01.1991 на посаді електрозварника в Тернопільському ЕРМЗ; з 07.02.1991 по 01.11.1993 на посаді електрозварника у Спеціалізованому колективному підприємстві СКП-542 " Сантехмонтаж"; з 11.11.1993 по 04.05.1998 на посаді електрозварювальника в Орендному підприємстві Тернопільський Домобудівний комбінат (ТОВ "Домобудівник"); з 19.07.2002 по 04.01.2005 на посаді газоелектрозварювальника в ФОП ОСОБА_2 , з 25.02.2005 по 28.02.2014, з 18.06.2015 по 31.12.2017, з 02.01.2019 по 19.02.2020 на посаді електрозварювальника в ФОП ОСОБА_3 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18.09.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 18.09.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №99 від 25.09.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, так як відсутній достатній стаж роботи на пільгових умовах.

Беручи до уваги те, що факт роботи на посаді електрозварника, що передбачена Списком №2, з 18.07.1986 по 10.11.1986 на посаді електрозварника в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж"; з 26.12.1988 по 01.09.1989 на посаді електрозварника в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж"; з 12.09.1989 по 31.01.1991 на посаді електрозварника в Тернопільському ЕРМЗ; з 07.02.1991 по 01.11.1993 на посаді електрозварника у Спеціалізованому колективному підприємстві СКП-542 " Сантехмонтаж"; з 11.11.1993 по 04.05.1998 на посаді електрозварювальника в Орендному підприємстві Тернопільський Домобудівний комбінат (ТОВ "Домобудівник"); з 19.07.2002 по 04.01.2005 на посаді газоелектрозварювальника в ФОП ОСОБА_2 , з 25.02.2005 по 28.02.2014, з 18.06.2015 по 31.12.2017, з 02.01.2019 по 19.02.2020 на посаді електрозварювальника в ФОП ОСОБА_3 підтверджується відповідними документами, а надати докази проведення атестації робочого місця "електрозварника" за всі періоди роботи на цій посаді не має можливості з об`єктивних причин, позивач вважає таке рішення протиправним та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 08.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 21.11.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що за результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняло рішення №99 від 25.09.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Надана позивачем довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1717/20-08 від 20.09.2020, не відповідають вимогам додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а саме містить один підпис та відсутні відомості про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Період роботи з 07.02.1991 по 01.11.1993, згідно довідки 374/26-63 від 26.04.2023 не можливо взяти до уваги тому що, архівна довідка потребує розгляду Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України, оскільки, Спеціалізоване колективне підприємство СКП-542 "Сантехмонтаж" було ліквідовано без визначення правонаступника. Таким чином, у пенсійного органу відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 23.11.2023 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до принципу екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та винесено рішення від 25.09.2023 №99 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". На підставі наданих документів, вік позивача на момент звернення складав 55 років, страховий стаж становить 31 рік 6 місяців 14 днів, пільговий стаж за Списком № 2 відсутній. Надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній № 1717/20-08 від 20.09.2020 не відповідають вимогам додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а саме - містить один підпис та відсутні відомості про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Період роботи згідно довідка 374/26-63 від 26.04.2023 неможливо взяти до уваги, оскільки архівна довідка потребує розгляду Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази та пояснення, викладених у заявах по суті справи, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трудової діяльності працював електрозварювальником, що підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.16-18). Згідно записів трудової книжки позивач працював: з 18.07.1986 по 10.11.1986 на посаді електрозварника в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж"; з 26.12.1988 по 01.09.1989 на посаді електрозварника в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж"; з 12.09.1989 по 31.01.1991 на посаді електрозварника в Тернопільському ЕРМЗ; з 07.02.1991 по 01.11.1993 на посаді електрозварника у Спеціалізованому колективному підприємстві СКП-542 " Сантехмонтаж"; з 11.11.1993 по 04.05.1998 на посаді електрозварювальника в Орендному підприємстві Тернопільський Домобудівний комбінат (ТОВ "Домобудівник"); з 19.07.2002 по 04.01.2005 на посаді газоелектрозварювальника в ФОП ОСОБА_2 , з 25.02.2005 по 28.02.2014, з 18.06.2015 по 31.12.2017, з 02.01.2019 по 19.02.2020 на посаді електрозварювальника в ФОП ОСОБА_3 .

Працевлаштуванню позивача передувало навчання за професією електрогазозварювальника в Тернопільському СПТУ-1 з 01.09.1983 по 14.07.1986 та проходження військової служби 23.11.1986 по 01.11.1988, що також підтверджується дипломом НОМЕР_2 від 15.07.1986 (а.с.12) та тимчасовим посвідченням (замість військового квитка) № НОМЕР_3 від 17.09.1997 (а.с.13).

18.09.2023 позивач звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №99 від 25.09.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", так як відсутній достатній стаж роботи на пільгових умовах (а.с.14). На підставі наданих документів, вік позивача на момент звернення складав 55 років, страховий стаж становить 31 рік 6 місяців 14 днів, пільговий стаж за Списком № 2 відсутній. Надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній № 1717/20-08 від 20.09.2020 не відповідають вимогам додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме містить один підпис та відсутні відомості про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Період роботи згідно довідка 374/26-63 від 26.04.2023 неможливо взяти до уваги, оскільки архівна довідка потребує розгляду Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись з такими рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силі приписів ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), у відповідності п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Отже, аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, згідно розділу XXXII "Загальні професії" Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, посада електрозварника та їй подібні, на яких перебував позивача у вказані періоди, внесена до вказаного списку. Вказана посада (професія) також внесена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2003 № 36, Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, згідно розділів XXXIII "Загальні професії".

З матеріалів справи видно, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працював: з 18.07.1986 по 10.11.1986 на посаді електрозварника в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж"; з 26.12.1988 по 01.09.1989 на посаді електрозварника в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж"; з 12.09.1989 по 31.01.1991 на посаді електрозварника в Тернопільському ЕРМЗ; з 07.02.1991 по 01.11.1993 на посаді електрозварника у Спеціалізованому колективному підприємстві СКП-542 " Сантехмонтаж"; з 11.11.1993 по 04.05.1998 на посаді електрозварювальника в Орендному підприємстві Тернопільський Домобудівний комбінат (ТОВ "Домобудівник"); з 19.07.2002 по 04.01.2005 на посаді газоелектрозварювальника в ФОП ОСОБА_2 , з 25.02.2005 по 28.02.2014, з 18.06.2015 по 31.12.2017, з 02.01.2019 по 19.02.2020 на посаді електрозварювальника в ФОП ОСОБА_3 .

Такі записи не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості чи об`єктивності.

Таким чином, посада електрозварника та їй подібні у періоди роботи позивача передбачена у всіх Списках № 2.

Відмовляючи спірним рішенням №99 від 25.09.2023 позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області послалось на відсутність пільгового стажу за Списком №2.

За позицією відповідача, надана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній № 1717/20-08 від 20.09.2020 не відповідають вимогам додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а саме містить один підпис та відсутні відомості про характер виконуваної роботи та умови праці, а також про безпосередню зайнятість впродовж повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Період роботи згідно довідка 374/26-63 від 26.04.2023 неможливо взяти до уваги, оскільки архівна довідка потребує розгляду Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок проведення атестації робочих місць) та розробленими на виконання вказаної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як слідує із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

У п.4 Порядку проведення атестації та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій визначено, що періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

У спірних правовідносинах, позивачем на підтвердження роботи у Спеціалізованому колективному підприємстві СКП-542 "Сантехмонтаж" надано архівну довідку №374/26-63 від 26.04.2023 (а.с.19), архівну довідку №361/26-63 від 26.04.2023 про заробітну плату (а.с.20), копію наказу №16 від 12.06.1996 СКП-542 "Сантехмонтаж" про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації за результатами проведеної атестації робочих місць (а.с.21) та копію висновку №184/05 від 10.11.1999 щодо якості проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с.22). Водночас, згідно з листом архівного відділу Тернопільської міської ради №9755- Ф/2023 від 25.04.2023, документів з основної діяльності СКП-542 "Сантехмонтаж", зокрема щодо атестації робочого місця, витягів з наказів, табелів обліку робочого часу та інших в архівному відділі не виявлено (а.с.23).

На підтвердження роботи в ТОВ "Домобудівник" надано довідку №1717/20-09 від 20.09.2020 (а.с.27), довідку №14/03/19-20 від 14.03.2019 про заробітну плату (а.с.28), копію висновку №198/05 від 09.11.2000 щодо якості проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с.29).

На підтвердження роботи протягом повного робочого дня з 19.07.2002 по 04.01.2005 в ФОП ОСОБА_2 надано копію трудового договору №2216 від 19.07.2002 (у якому вказано, що робочий час з 08 до 17 год, обід з 13 до 14 год, а.с.30).

На підтвердження роботи протягом повного робочого дня з 25.02.2005 по 28.02.2014 в ФОП ОСОБА_3 надано копію трудового договору №520 від 25.02.2005 (у якому вказано, що робочий час з 08 до 17 год, обід з 13 до 14 год, а.с.31), копію висновку Державної експертизи умов праці №05-02/421 від 26.07.2007 щодо якості проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с.32) та копію наказу ПП (ФОП) ОСОБА_3 №2 від 20.07.2007 про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці (а.с.33).

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а висловила правову позицію, у відповідності до якої непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Таким чином, встановлені судом обставини справи та системний аналіз законодавчих норм свідчать про достатність поданих позивачем документів, серед яких трудова книжка, для встановлення факту перебування в період з 18.07.1986 по 10.11.1986, з 26.12.1988 по 01.09.1989, з 12.09.1989 по 31.01.1991, з 07.02.1991 по 01.11.1993, з 11.11.1993 по 04.05.1998, з 19.07.2002 по 04.01.2005, з 25.02.2005 по 28.02.2014, з 18.06.2015 по 31.12.2017, з 02.01.2019 по 19.02.2020 на посадах, що містяться у Списку №2, а тому вказані періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача.

Разом з цим, відповідно до записів трудової книжки працевлаштуванню позивача передувало навчання за професією електрогазозварювальника в Тернопільському СПТУ-1 з 01.09.1983 по 14.07.1986 та проходження військової служби 23.11.1986 по 01.11.1988, що також підтверджується дипломом НОМЕР_2 від 15.07.1986 (а.с.12) та тимчасовим посвідченням (замість військового квитка) № НОМЕР_3 від 17.09.1997 (а.с.13).

Відповідно до п."в", "д" ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також:

військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

Приписами п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також:

згідно п."з" навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д. ) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації;

відповідно до п."к" служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВД, НКГБ, МГБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. Перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в установленому порядку.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника членам їх сімей, а також пенсій по старості працівницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" і "л", прирівнюються за вибором яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що працевлаштування за професією особою після завершення навчання надає право для зарахування періоду навчання у професійно-технічних училищах до пільгового стажу до якого також зараховується період строкової військової служби, яка передувала працевлаштуванню.

Факт того, що позивач до призову в Збройні сили Радянської армії та після навчання за професією "електрогазозварювальника", працевлаштувався в Тернопільському цеху Вінницького монтажно-заготовчого заводу треста "Подільськпроммонтаж" за набутою професією електрозварника, що містяться у Списку №2 та дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, підтверджено матеріалами справи, в тому числі відповідним записом в трудовій книжці.

З огляду на викладене, суд вважає, що періоди навчання з 01.09.1983 по 14.07.1986 та проходженням військової служби з 23.11.1986 по 01.11.1988 підлягають зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 також.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

До компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, судом здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань. При цьому суд не обраховує страховий стаж позивача.

В силу приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, враховуючи безпідставно не зараховані до пільгового стажу позивача періоди з 01.09.1983 по 14.07.1986, 23.11.1986 по 01.11.1988, з 18.07.1986 по 10.11.1986, з 26.12.1988 по 01.09.1989, з 12.09.1989 по 31.01.1991, з 07.02.1991 по 01.11.1993, з 11.11.1993 по 04.05.1998, з 19.07.2002 по 04.01.2005, з 25.02.2005 по 28.02.2014, з 18.06.2015 по 31.12.2017, з 02.01.2019 по 19.02.2020 на посадах, що містяться у Списку №2, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № №99 від 25.09.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

Аналіз зазначеної норми, у її взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

При цьому, застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконано усі визначені законом умови, необхідні для одержання пенсії за віком на підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності названих підстав, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України" (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).

Відповідно до приписів розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (п.4.2). Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3). Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії (п.4.10).

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, після прийняття рішення передається засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

З огляду на викладене, оскільки вирішення питання, наявності права на пенсію (підрахунку пільгового стажу) є прерогативою пенсійного органу, суд вбачає у необхідності захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди з 01.09.1983 по 14.07.1986, 23.11.1986 по 01.11.1988, з 18.07.1986 по 10.11.1986, з 26.12.1988 по 01.09.1989, з 12.09.1989 по 31.01.1991, з 07.02.1991 по 01.11.1993, з 11.11.1993 по 04.05.1998, з 19.07.2002 по 04.01.2005, з 25.02.2005 по 28.02.2014, з 18.06.2015 по 31.12.2017, з 02.01.2019 по 19.02.2020 та повторно розглянути заяву позивача від 18.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 800,00 грн. згідно платіжної інструкції на суму 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів (а.с.8).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №99 від 25.09.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди з 01.09.1983 по 14.07.1986, 23.11.1986 по 01.11.1988, з 18.07.1986 по 10.11.1986, з 26.12.1988 по 01.09.1989, з 12.09.1989 по 31.01.1991, з 07.02.1991 по 01.11.1993, з 11.11.1993 по 04.05.1998, з 19.07.2002 по 04.01.2005, з 25.02.2005 по 28.02.2014, з 18.06.2015 по 31.12.2017, з 02.01.2019 по 19.02.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.09.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03 січня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, 61022, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.