Справа № 140/14515/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/14515/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі ВЧ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 (далі ВЧ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 проходив службу у вказаних військових частинах, а також в період з 06.07.2015 по 29.10.2015 брав участь у антитерористичній операції в районі н. п. Зоря Володарського району Донецької області.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону № 419-ОС від 22.07.2021 позивач був звільнений з військової служби в запас з посади інспектора прикордонної служби 1-категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) та відповідно до витягу з наказу № 460-ОС від 05.08.2021 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Позивач вказує, що під час проходження військової служби йому протиправно не здійснювалося нарахування індексації грошового забезпечення.

Крім того, на час прийняття наказу про виключення позивача із списків особового складу ВЧ НОМЕР_3 протиправно не було проведено нарахування та виплату грошової компенсації за невикористанні календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі Закон № 3551-ХІІ).

Позивач також зазначає, що чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється із служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини, та позивачу не було виплачено зазначену компенсацію в сумі 80453,93 грн.

Позивач, з урахуванням нової редакції позовної заяви (а. с. 38-44), просить:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у періоди з липня 2015 року по серпень 2016 року та з травня 2017 року по жовтень 2019 року, та зобов`язати зазначеного відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказані періоди;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у періоди з вересня 2016 року по квітень 2017 року, та зобов`язати зазначеного відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_3 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у періоди з серпня 2020 року по листопад 2020 року, та зобов`язати зазначеного відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період;

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_3 щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, на підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, виходячи з належного грошовою забезпечення станом на день звільнення з військової служби, та зобов`язати зазначеного відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, на підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, виходячи з належного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_3 щодо невиплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини, та зобов`язати вказаного відповідача нарахувати та виплатити, з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 73).

У відзиві на позовну заяву (а. с. 79-90) відповідач ВЧ НОМЕР_3 позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що під час проходження військової служби позивачу виплачувалось належне грошове забезпечення, яке обчислювалось та нараховувалось у межах виділених ВЧ НОМЕР_3 коштів у відповідності до вимог чинного законодавства.

За період з 01.08.2020 по 01.11.2020 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення у повному розмірі, в сумі 1138,97 грн.

Відповідно до наказу № 460-ОС від 05.08.2021 «Про особовий склад» позивачу зобов`язано виплатити грошову компенсацію за невикористанні дні додаткової відпустки за період 2015-2021 рр., тому ВЧ НОМЕР_3 подала потребу у коштах Адміністрації Державної прикордонної служби України на виділення асигнувань для виплати грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки, за результатами розгляду якої позивачу було нараховано та виплачено грошову компенсацію у розмірі 41800,27 грн.

Крім того, ВЧ НОМЕР_3 подала потребу у коштах на виділення асигнувань для виплати компенсації вартості неотриманого речового майна, за результатами розгляду якої у грудні 2021 року позивачу було нараховано та виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно згідно сформованої довідки № 51, що також підтверджується довідкою № 11/10-2/б/н від 10.01.2022 та копією платіжного доручення № 4022 від 24.12.2021.

В поданих до суду відзивах на позовну заяву (а. с. 108-111, 114-117) відповідачі ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_1 просять в задоволенні позову відмовити повністю, вказуючи, що позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань.

Ухвалою суду від 16.03.2022 провадження у цій справі за клопотаннями ВЧ НОМЕР_2 та ВЧ НОМЕР_3 було зупинене до припинення або скасування воєнного стану в Україні (а. с. 127-128).

05.04.2023 суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі (а. с. 142-143).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 25.01.2001 в органах Державної прикордонної служби України, що підтверджується записами у військовому квитку (а. с. 47). Зокрема, з 01.06.2001 по 08.07.2003 та з 16.07.2020 по 05.08.2021 у ВЧ НОМЕР_3 , до 16.08.2016 та з 05.05.2017 по 15.07.2020 у ВЧ НОМЕР_1 , про що зазначено у відзивах на позовну заяву. Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 05.08.2021 № 12/1123 позивач в період з 06.07.2015 по 29.10.2015 брав участь в антитерористичній операції в районі н. п. Зоря Володарського району Донецької області (а. с. 48), є учасником бойових дій (далі УБД), про що видано посвідчення серії НОМЕР_5 (а. с. 22).

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 05.08.2021 № 460-ос «Про особовий склад» майстер-сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонного контролю 1 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б), звільненого з військової служби в запас наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 22.07.2021 № 419-ОС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2233-ХІІ, виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення, та згідно з вказаним наказом визначено види та суми грошового забезпечення, належні до виплати позивачу (а. с. 99).

Згідно із довідками ВЧ НОМЕР_3 позивачу ОСОБА_1 у серпні 2021 року нараховано та виплачено 134042,94 грн (грошове забезпечення за серпень, індексація грошового забезпечення за серпень, одноразова грошова допомога при звільненні); у вересні 2021 року нараховано та виплачено 41468,50 грн (грошова компенсація за невикористану основну щорічну відпустку та додаткову відпустку як УБД); у жовтні 2021 року нараховано та виплачено 12604,06 грн (грошова допомога на оздоровлення); у грудні 2020 року виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 1138,97 грн (у т. ч. за серпень 226,29 грн, за вересень 226,29 грн, за жовтень 226,29 грн, за листопад 226,29 грн) та за грудень 2020 року 233,81 грн (а. с. 102-103). Крім того, відповідно до платіжного доручення від 24.12.2021 № 4022 позивачу виплачена компенсація за речове майно в розмірі 80453,93 грн (а. с. 104).

При вирішенні спору в частині позовних вимог, що стосуються нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-ХІІ).

У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами першою - другою статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами, далі Порядок № 1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 8 пункту 4 Порядку № 1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, відповідно до яких виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення; звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Як вбачається із матеріалів справи, за час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_6 прикордонний загін) з 17.08.2016 по 04.05.2017 позивачу з вересня 2016 року по квітень 2017 року не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань, що підтверджується листом ВЧ НОМЕР_2 від 28.10.2021 № 12/9957 (а. с. 53).

Крім того, у період проходження служби у ВЧ НОМЕР_1 з липня 2015 року по серпень 2016 року та з травня 2017 року по жовтень 2019 року позивачу також не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення у зв`язку із тим, що кошторисні призначення зазначеної ВЧ у вказаний період не передбачали кошти для виплати індексації грошового забезпечення, про що зазначено у відзиві на позовну заяву (а. с. 116 зворот).

Водночас, згідно із довідкою ВЧ НОМЕР_3 від 10.01.2022 № 11/10-2 позивачу у грудні 2020 року виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 1138,97 грн (у т. ч. за серпень 226,29 грн, за вересень 226,29 грн, за жовтень 226,29 грн, за листопад 226,29 грн) та за грудень 2020 року 233,81 грн (а. с. 103).

Відтак, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення взаємопов`язаних позовних вимог щодо нарахування виплати індексації у спосіб прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у періоди з липня 2015 року по серпень 2016 року та з травня 2017 по жовтень 2019 року, та ВЧ НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у період з вересня 2016 року по квітень 2017 року, зобов`язання вказаних відповідачів нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за зазначені періоди, та про відмову у задоволенні позовних вимог до ВЧ НОМЕР_3 про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з серпня по листопад 2020 року з огляду на те, що у грудні 2020 року позивачу була виплачена індексація грошового забезпечення за вказаний період у розмірі 1138,97 грн.

Крім того, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_3 щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, на підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, на підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, виходячи з належного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби належить відмовити, оскільки у вересні 2021 року (до звернення позивача до суду з цим позовом) позивачу нараховано та виплачено 41468,50 грн грошової компенсації за невикористану основну щорічну відпустку та додаткову відпустку як УБД, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_3 від 10.01.2022 № 11/10-1 (а. с. 102) та особистою карткою грошового забезпечення № 10670 ОСОБА_1 за 2021 рік (а. с. 101). При цьому, жодних заперечень щодо не отримання зазначених коштів чи виплати спірної компенсації у неналежному розмірі від позивача до суду не надходило.

Позовні вимоги про визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_3 щодо невиплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно та зобов`язання нарахувати та виплатити зазначену грошову компенсацію також не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до довідки № 51 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , сума до виплати становить 80453,93 грн (а. с. 59), яка була виплачена відповідно до платіжного доручення від 24.12.2021 № 4022 (а. с. 104), а позивач не подав до суду письмових заперечень щодо отримання зазначених коштів чи виплати спірної компенсації у неналежному розмірі.

Заявлені у позовній заяві до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн відшкодуванню не підлягають з огляду на те, що в порушення вимог частини четвертої статті 134, частини сьомої статті 139 КАС України, позивач не подав до суду доказів, які підтверджують понесення зазначених витрат на правову допомогу у вказаному розмірі, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявна лише копія договору про надання правової допомоги від 26.08.2021 № 26-08/02, пунктом 5.1 якого передбачено, що за надану правову допомогу клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається додатковою угодою до договору (а. с. 70), проте такої додаткової угоди до суду подано не було.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у періоди з липня 2015 року по серпень 2016 року та з травня 2017 по жовтень 2019 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) індексацію грошового забезпечення за періоди з липня 2015 року по серпень 2016 року та з травня 2017 по жовтень 2019 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з вересня 2016 року по квітень 2017 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_9 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх