Справа № 160/16806/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
12 липня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати неправомірним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в застосуванні ОСОБА_1 при нарахуванні пенсії за віком при доплаті за понаднормовий стаж розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб на вересень 2015 року встановлений Законом України від 28.12.2014 № 80-V-ІІІ «Про Державний бюджет України станом на 01.09.2015, що встановлює 1074.00 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 при нарахуванні пенсії за віком при доплаті за понаднормовий стаж встановити розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України від 14.11.2019 № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.07.2020, що встановлює 1769 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням встановлення доплат за понаднормовий стаж у розмірі 17.69 грн. за кожний рік, з моменту її звернення, а саме з 13 липня 2020 року.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 13.07.2020 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Позивач зазначає, що після того як їй з пенсії по інвалідності було переведено на пенсію за віком у 2020 році прожитковий мінімум становив 1769 грн., проте доплата за понаднормативний стаж роботи (більше 30 років) з 2020 року не збільшується, а залишається 1074,00 грн., яка діяла на 01.09.2015, хоча доходу у позивача з цього року не було. Враховуючи положення ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прожитковий мінімум для непрацездатних осіб у розмірі 1769 грн (на липень 2020 року) доплата за понаднормовий стаж роботи повинен був бути визначений у розмірі 17,69 грн. за 2 роки 35,38 грн. Також позивач зазначає, що відповідач протиправно застосував положення п. 41 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, яким збережено право на встановлення доплати за понаднормовий стаж у чоловіків 25 років, жінок понад 20 років, якщо їм призначена пенсія до 01.10.2011 та вони її не перераховували з дня нарахування, тобто продовжують працювати. Позивач вважає вказані дії протиправними та такими, що порушують її права, тому звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 25 липня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представником відповідача 28.07.2023 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа.
31 серпня 2023 року представником відповідача через підсистему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що Згідно з матеріалами пенсійної справи з 1998 року по теперішній час позивач працює. Відповідно до статті 28 Закону №1058 передбачено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % основного розміру пенсії, але не більше 1 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до абзацу другого частини 3 ст.42 Закону № 1058 з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності. Тобто, працюючим пенсіонерам розмір пенсії обчислений відповідно до ст. 28 Закону №1058, не перераховується у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
05 вересня 2023 року представником відповідача через підсистему «Електронний суд», на виконання вимог ухвали суду від 25.07.2023 року, подано до суду копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , які долучено до матеріалів справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, отримує пенсію за віком, призначену з 13.07.2020 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
З 26.04.2005 року по 13.07.2020 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як особа з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання.
При досягненні пенсійного віку, за відповідним зверненням, з 13.07.2020 року позивач отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
22.05.2023 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про проведення перерахунку доплати за понаднормовий стаж, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на дату призначення пенсії за віком 13.07.2020 року.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положеннястатті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначеніЗаконом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV(далі Закон № 1058-IV).
Згідно із пунктом 1 частини 1статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цимЗакономта досягли встановленого цимЗакономпенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені устатті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до вимог статті 28 Закону №1058 передбачено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % основного розміру пенсії, але не більше 1 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до абзацу другого частини 3 ст. 42 Закону № 1058 передбачено, що з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Таким чином, пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) розмір пенсії обчислений відповідно до ст. 28 Закону №1058, не перераховується у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Позивач є адвокатом, здійснює незалежну професійну діяльність, самозайнята особа, що підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №0794, яке видане 03.06.1998 року.
Під час розгляду справи, з`ясовано, що позивач про припинення діяльності пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відповідача не повідомляв.
Крім того, відповідно до абзацу першого частини третьої статті 42 Закону №1058 тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Абзацом другим частини третьої статті 42 Закону №1058 передбачено, що з 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Таким чином, перерахунок пенсії здійснюється у зв`язку із підвищенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що відповідно до ст.42 Закону №1058 є обов`язковою підставою здійснення перерахунку пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у судових рішеннях у справах №345/1982/17 від 17.04.2018р. та №345/2340/17 від 14.05.2019р.
За змістом ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2020 по 30.06.2021 становив 1769,00 грн.
Судом встановлено, що відповідач при здійсненні розрахунку розміру підвищення до пенсії за 2 роки понаднормового стажу позивача за вищенаведений період використовував показник прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, станом на 1 січня 2016 року в розмірі 1074 гривні, обґрунтовуючи свої дії тим, що позивач є «працюючим пенсіонером».
Втім, з матеріалів пенсії справи як вже було зазначено та встановлено судом, позивач є адвокатом, а тому є самозайнятою особою, тобто отримує дохід, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та не припинила таку діяльність.
Отже, з матеріалів справи встановлено, що позивач є працюючим пенсіонером, а тому відповідний перерахунок є можливим для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст.42 Закону №1058
Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач при розрахунку підвищення до пенсії за понаднормовий стаж позивачу правомірно керувався нормами абзацу 2 частини 1 статті 28 та частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім того, суд відзначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Суд також зазначає, що частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи позивачем не було наведено належними доказами протиправності дій відповідача у здійсненні перерахунку доплати за понаднормовий стаж позивачу, у зв`язку із чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 246, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева