Справа № 140/31190/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/31190/23 пров. № А/857/21489/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Світлицької Зоряни Олександрівни, діючої на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2023р. про повернення позовної заяви представника адвоката Світлицької Зоряни Олександрівни, діючої на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності (суддя суду І інстанції: Смокович В.І.; час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 25.10.2023р. м.Луцьк),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2023р. повернуто позивачу ОСОБА_1 в порядку п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України його позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності (Т.1, а.с.104 і на звороті).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржила представник адвокат Світлицька З.О., діюча на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви (Т.3, а.с.112-117).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала судді від 06.10.2023р. про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 надійшла представнику позивача Світлицькій З.О. в підсистемі «Електронний суд» до її електронного кабінету 09.10.2023р.

На виконання вказаної ухвали від 06.10.2023р. представником позивача Світлицькою З.О. в підсистемі «Електронний суд» було сформовано 19.10.2023р. заяву про усунення недоліків з долученими до неї документами та направлено відповідачу, що підтверджується картою руху документа.

Крім того, в підсистемі «Електронний суд» сформована квитанція про відправку документів на усунення недоліків відповідачу 19.10.2023р. в його електронний кабінет, створений 18.10.2023р.

Позивач не ухилявся від покладених на нього ухвалою суду від 06.10.2023р. обов`язків та усунув недоліки позовної заяви станом на 19.10.2023р., тобто, в останній день строку на усунення таких недоліків.

Таким чином, підставою для винесення ухвали про повернення позовної заяви є саме особливості роботи підсистеми «Електронний суд».

Водночас, на позивача не повинен покладатися надмірний тягар відповідальності за помилки держави в особі її уповноважених органів та підприємств.

У позивача було правомірне очікування, що внаслідок вчинених дій ним було вжито всіх необхідних заходів для надсилання заяви про усунення недоліків позовної заяви до суду.

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.3, а.с.174-181).

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, 02.10.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) представник адвокат Світлицька З.О., діюча на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася із використанням системи «Електронний суд» до суду із позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати п.1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування» № 60 від 25.08.2023р. в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а саме накладення дисциплінарного стягнення «Попередження про неповну службову відповідність»; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (Т.1, а.с.1-13).

Ухвалою суду від 06.10.2023р. залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху для усунення визначених судом недоліків шляхом подання до суду у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали повної інформації про місцезнаходження відповідача Військової частини НОМЕР_1 та доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу копії позовної заяви з додатками (Т.1, а.с.102 і на звороті).

Вказана ухвала суду від 06.10.2023р. про залишення позовної заяви без руху була доставлена в системі «Електронний суд» до електронного кабінету представника позивача Світлицької З.О. 09.10.2023р. о 18 год. 25 хв., що підтверджується довідкою Волинського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа (Т.1, а.с.103).

Згідно ухвали суду від 25.10.2023р. заявлений позов повернуто позивачу ОСОБА_1 , оскільки останній не виконав у визначений судом строк вимоги ухвали суду від 06.10.2023р. про залишення позовної заяви без руху: будь-яких доказів на виконання ухвали судді або заяв, клопотань про продовження процесуального строку від позивача або представника позивача не надходило.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції передчасними, виходячи з наступного.

Питання залишення позовної заяви без руху та повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом - КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч.1).

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Отже, повернення позовної заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Згідно фактичних обставин останнім днем виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху визначено 20.10.2023р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без рух, 19.10.2023р. представником позивача адвокатом Світлицькою З.О. через систему «Електронний суд» було подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви із долученими додатками: 1) позовну заяву із зазначенням в ній місця знаходження відповідача; 2) докази надсилання відповідачу позовної заяви та копій поданих до неї документів листом з описом вкладення (Т.3, а.с.87-105).

Однак, вказана заява про усунення недоліків позовної заяви із долученими додатками була отримана судом першої інстанції лише 30.10.2023р.

Разом з тим, апеляційний суд враховує ту обставину, що згідно картки руху документа користувача ЕС документ «Заява про усунення недоліків» /справа № 140/31190/23/, створений 19.10.2023р., знаходиться в стані «Прийнятий. Очікує на реєстрацію» (Т.3. а.с.145).

Отже, за таких обставин представником позивача вжито всіх належних заходів для усунення визначених судом першої інстанції недоліків позовної заяви у встановлений в ухвалі від 06.10.2023р. строк, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас, з незалежних від позивача і його представника причин сформовані документи в електронній формі надійшли до суду із запізненням.

При цьому, некоректна робота підсистеми «Електронний суд» чи збої у її функціонуванні, підтверджені документально, та ненадходження у зв`язку з цим до суду вчасно надісланої представником позивача адвокатом Світлицькою З.О. заяви про усунення недоліків позовної заяви із долученими додатками у встановлений судом строк не може позбавляти гарантованого права позивача на судовий захист та спричиняти для нього негативні наслідки.

Таким чином, підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, на думку колегії суддів, є відсутніми.

Аналіз зазначених обставин справи свідчить про те, що судом першої інстанції поспішно прийнято ухвалу про повернення без розгляду позовної заяви, оскільки представником позивача вжиті належні заходи для усунення визначених судом першої інстанції недоліків позовної заяви у встановлений в ухвалі від 06.10.2023р. строк.

Водночас, причини несвоєчасного інформування суду про усунення недоліків позовної заяви не залежали від суб`єктивних дій сторони позивача, а труднощі в роботі системи «Електронний суд» носять об`єктивний характер.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини /ЄСПЛ/ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі De Geouffre de la Pradelle v. France від 16.12.1992р., заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі Bellet v. France від 04.12.1995р., заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права .

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що повернення позовної заяви в розглядуваному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст.64 Конституції України, не може бути обмежене (п.п.1, 2 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25.12.1997р., абз.7 п.3 мотивувальної частини Рішення № 11-рп/2012 від 25.04.2012р.).

Крім цього, у низці рішень ЄСПЛ, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначені положення законодавства апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви позивачу в досліджуваному випадку призведе до порушення права, визначеного Конституцією України, на доступ до правосуддя.

Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи приписи п.4 ч.1 ст.320 КАС України, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Питання відшкодування апелянту понесених судових витрат за подання апеляційної скарги підлягає вирішенню згідно ст.139 КАС України судом першої інстанції за результатами кінцевого вирішення розглядуваного спору по суті.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, 311, 312, п.4 ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Світлицької Зоряни Олександрівни, діючої на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2023р. про повернення позовної заяви в адміністративній справі № 140/31190/23 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 05.01.2024р.