Справа № 120/11033/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 січня 2024 р. Справа № 120/11033/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними так скасування вимог про сплату боргу (недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними так скасування вимог про сплату боргу (недоїмки).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 26.06.2023 за місцем проходження служби дізналася про здійснення відрахувань з її заробітної плати на підстави постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату у виконавчому провадженні 72289032. Зазначене зведене виконавче провадження відкрито на підставі вимоги відповідача №Ф-7763-17 У від 12.12.2018 та №Ф-7763-17 У від 16.11.2021 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску.

Позивач вважає вказані вимоги протиправними та просить суд скасувати їх, оскільки підприємницька діяльність нею не здійснювалась, при цьому у період з 2016 по 2019 роки вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а з 2019 року по теперішній час у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І. Кожедуба, тому єдиний соціальний внесок за нею сплачувався роботодавцем.

20.07.2023 позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 21.07.2023 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 25.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

10.08.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та у повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 частини другої ст. 6 Закону №2464). Згідно реєстраційних та облікових даних ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку з 05.12.2005 по теперішній час як платник податків на загальній системі оподаткування.

На підставі вищезазначеного станом на 07.08.2023 згідно даних ІКП 70 ФОП ОСОБА_1 нараховано єдиного соціального внеску: 8448грн. - 2018 рік, термін сплати 09.02.2018р., за 1 квартал 2018 р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2018 р., за 2 квартал 2018 р. - 2457,18 грн., термін сплати 19.07.2018 р., за 3 квартал 2018 р. - 2457,18 грн. термін сплати 19.10.2018 р., за 4 кв. 2018р. - 2457,18 грн. термін сплати 21.01.2019р., за 1 квартал 2019 р. - 2754,18 грн., термін сплати 19.04.2019 р., за 2 квартал 2019 р. - 2754,18 грн., термін сплати 19.07.2019 р., за 3 квартал 2019 р. - 2754,18 грн. термін сплати 21.10.2019 р., за 4 кв. 2019р. - 2754,18 грн. термін сплати 20.01.2020р., за 1 квартал 2020р. - 2078,12 грн., термін сплати 21.04.2020 р., за 2 квартал 2020 р. - 1039,06 грн., термін сплати 20.07.2020 р., за 3 квартал 2020 р. - 3178,12 грн. термін сплати 19.10.2020 р., за 4 кв. 2020р. - 2200грн. термін сплати 19.01.2021 р.

Станом на 07.08.2023 ФОП ОСОБА_1 дані нарахування не сплачені. Таким чином станом на 07.08.2023 загальна сума боргу по ІКП 70 (єдиний внесок) становить 37788,74 грн, що підлягає стягненню з позивача.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів того, що вона є найманим працівником і платником єдиного внеску за неї є роботодавець.

24.08.2023 позивач подала відповідь на відзив, у якій зазначає, що належним та достатнім доказом перебування її у трудових відносинах та сплати роботодавцем єдиного соціального внеску є відомості, що містяться в довідці ОК-5, яка долучена нею до матеріалів справи.

24.08.2023 відповідач подав заперечення, у яких вказує, що ФОП ОСОБА_1 не припиняла підприємницьку діяльність, тому нею має бути сплачено борг (недоїмку) по єдиному внеску.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно реєстраційних та облікових даних ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) зареєстрована 22.11.2005 як фізична особа-підприємець у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області, зазначена адреса платника: АДРЕСА_1 .

З інформаційної інтегрованої картки платника податків (внесків) за кодом класифікації 70 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування) вбачається, що позивачу загальним підсумком обліковано заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 37788,74 грн. за період з 09.02.2018 (враховуючи сальдо на початок року) по 31.01.2021.

Згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7763-17 У від 12.12.2018, ГУ ДПС у Вінницькій області повідомило ОСОБА_2 , що станом на 09.04.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 15819,54 грн., та вимагає сплатити вказану суму.

Дана вимога була направлена позивачу за адресою: АДРЕСА_1 та повернута з відміткою «не вручено; інші причини».

Також ГУ ДПС у Вінницькій області направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7763-17 У від 16.11.2021, у якій повідомило про наявність у ОСОБА_1 станом на 14.01.2022 боргу у розмірі 21969,20 грн, яка була направлена за адресою: АДРЕСА_1 та повернута з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Старшим державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67411066 від 08.11.2021 на підставі Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7763-17у, виданої 12.12.2018 Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області про стягнення боргу у розмірі 15819,54 грн. з ОСОБА_2 .

Крім цього, старшим державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68247845 від 20.01.2022 на підставі Вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7763-17у, виданої 16.11.2021 Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області про стягнення боргу у розмірі 21969,20 грн. з ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця від 18.07.2023 об`єднано виконавчі провадження №67411066 та №68247845 у зведене провадження №72289032.

Позивач вважає протиправними вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки), а тому звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовані Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом статті 2 Закону № 2464-VI, його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464 передбачено, що з-поміж інших платників єдиного внеску визначено й фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця Законом № 2464-VI не врегульовано.

Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (висновок узгоджується із постановою Верховного Суду від 04.12.2019 по справі № 440/2149/19 (провадження № К/9901/28514/19).

Відтак, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте фактично діяльності не здійснюють, не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Однак, у постанові від 04.12.2019 року по справі №440/2149/19 (провадження № К/9901/28514/19) Верховним Судом сформульовано правовий висновок, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа - підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем. Інше тлумачення норм Закону від 08.07.2010 № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, на думку суду касаційної інстанції, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 . Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форми ОК-5, за звітний 2018 рік військова частина НОМЕР_1 (код НОМЕР_2 ) сплатило єдиний страховий внесок у розмірі 103100,33 грн., за 2019 рік 145462,00 грн., за 2020 рік Харківський Національний університет Повітряних Сил ім. І. Кожедуба (код 24980799) 164616,49 грн. Отже, з наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 вбачається, що за період 2018-2020 роки, за який Головне управління ДПС у Вінницькій області нарахувало борг зі сплати єдиного внеску, вказаний податок сплачений страхувальниками військовою частиною НОМЕР_1 та Харківським Національним університетом Повітряних Сил ім. І. Кожедуба у щомісячному розмірі не менше за розмір мінімального страхового внеску.

Доказів отримання позивачем у період, визначений у інформаційній інтегрованій картці платника податків (внесків) ОСОБА_1 , від провадження господарської діяльності судом не встановлено та відповідачем не надано, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України, обставини відсутності у позивача протягом 2018-2021 років доходу від власної господарської діяльності, окремо від доходів, отриманих під трудової діяльності за трудовими договорами на різних підприємствах, не підлягають доказуванню.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI, позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога (2021 рік), нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась щодо застосування правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви N 23759/03 та N 37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Крім того, з інформаційної інтегрованої картки платника податків вбачається, що 07.08.2020 внесено зміни до інформації про адресні дані, а саме змінено адресу на АДРЕСА_2 .

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Частиною 6 розділу IV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків затвердженого Hаказом Міністерства фінансів України 30.06.2017 № 610 визначено, що податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Тобто, вимога ГУ ДПС у Вінницькій області №Ф-7763-17У від 16.11.2021 не була вручена позивачу належним чином, хоча у відповідача наявна інформація про зміну адреси ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами першою та другою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції, суд приходить до переконання, що позивачу без законних підстав здійснено нарахування єдиного соціального внеску як фізичній особі-підприємцю, а вимоги №Ф-7763-17У від 12.12.2018 та №Ф-7763-17У від 16.11.2021 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7763-17У від 12.12.2018 та №Ф-7763-17У від 16.11.2021 Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, код ЄДРПОУ ВП 44069150)

Суддя Віятик Наталія Володимирівна