Справа № 320/1498/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року м. Київ № 320/1498/19

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Одеської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Одеської митниці ДФС (з урахуванням уточненої позовної заяви), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.01.2019 № UA500000/2019/000202/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500650/2019/00177;

- зобов`язати Одеську митницю ДФС вчинити дії щодо повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених ним митних платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що при митному оформленні автомобіля за митною декларацією, який ввозився на митну територію України, позивачем було визначено їх митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, надав митному органу всі документи, які відповідають переліку, визначеному в Митному кодексі України, та які підтверджують митну вартість та містять об`єктивні відомості про складові та не містять розбіжностей. Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим, дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. У свою чергу, позивач вважає, що приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідачем не зазначено конкретних обставин, що стали підставою для коригування митної вартості, зокрема. Також, з рішення митниці про коригування митної вартості товарів вбачається, що воно не містить наявної у митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; та не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.06.2019.

До суду від Одеської митниці ДФС надійшов відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу. Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № UА500650/2018/066434 від 11.12.2018 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених ч. 6 ст 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Також, під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме, у випадку якщо рахунок сплачено, то до документів, які підтверджують митну вартість товарів віднесені банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Проте, до митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують митну вартість товарів. Таким чином, сторона відповідача вважає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, проте декларантом/уповноваженою особою декларанта не подано всіх додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України, а саме, не подано: банківських платіжних документів, які стосувались оплати фактурної вартості транспортного засобу, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України; калькуляції транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування товару, що декларується, у тому числі територією країни експортера; копії митної декларації країни відправлення; страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування. Крім того, додано про те, що з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та Одеською митницею ДФС були проведені консультації.

Протокольною ухвалою від 03.07.2019 судом закрито підготовче провадження і призначено судове засідання по суті заявлених позовних вимог.

26.09.2019 на підставі норм ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2018 уповноваженою позивачем особою Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ ТРАНС КОМПАНІ» подано до Одеської міської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA500650.2018.066434 з метою здійснення митного оформлення товару, а саме: Легковий автомобіль, з двигуном внутрішнього згорання з іскровим запалюванням з кривошипно-шатунним механізмом (бензин), що був у використанні - 1 шт.: Марка автомобіля: MITSUBISHI, модель автомобіля: LANCER, - номер кузова (VIN): НОМЕР_1 ; Номер двигуна: немає даних; Номер шасі - немає даних; Загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія - 5; Призначення - для перевезення людей; Робочий об`єм циліндрів двигуна - 1998 см3; Потужність двигуна ПО кВт. Колісна формула - 4x4; Календарний рік виготовлення (випуску) - 2015; Модельний рік виготовлення - 2015; Тип кузова - седан; Колір - білий; Автомобіль має сліди пошкодження, а саме: бампер передній, спойлер бампера переднього, кріплення бампера переднього; гратка радіатора, капот, фара передня права, крило переднє праве, передня панель замка, конденсатор, трубки та патрубки системи охолодження, кришка багажника, бампер задній, гальмівна система передньої та задньої ходової, по кузову пошкоджено ЛФП, потертості та забруднення оббивки салону сидінь. Вивантажено з контейнера САХU9240808. Торгівельна марка - «MITSUBISHI». Виробник - «MFD MITSUBISHI MOTORS CORPORATION». Країна виробництва - JP.

Митна вартість товару визначена позивачем за ціною договору (основним методом).

Вказаний товар ввезено позивачем на підставі рахунку-фактури (інвойсу) від 27.09.2018 № UA027212, укладеного між «INTERTRADE INC.» (продавець) та KUKHARSKYI DONAT (покупець), відповідно до якого, вартість товару становить - 11483,00 доларів США.

Уповноваженою позивачем особою Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ ТРАНС КОМПАНІ» до митного органу було подано наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 27.09.2018 № UA027212; коносамент NYCODS799437 від 22.10.2018; домашній коносамент CAXU9240808-4 від 22.10.2018; навантажувальний документ № 182 від 26.11.2018; навантажувальний документ № 2286 від 26.11.2018; декларацію про походження товару № UA027212 від 27.09.2018; уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії 50065М № 0003780 від 29.11.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.09.2018; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 12670330 від 28.09.2018; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ТК181211-002 від 11.12.2018; договір про надання послуг митного брокера 65/СТ-2018 від 23.11.2018; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживанця в Україні серії НОМЕР_3 від 17.03.2006; акт про проведення огляду товару б/н від 10.12.2018; довідку про Евро 5 № 2018-17735 від 11.12.2018; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 14.12.1998; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № від 11.12.2018.

Під час митного контролю товарів за митною декларацією, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) були сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також, під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UА500650/2018/066434 від 11.12.2018 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Одеською митницею 29.01.2019 прийнято рішення № UA500000/2019/000202/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500650/2019/00177, у зв`язку з тим, що подані декларантом документи не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості товару.

За допомогою інформації, отримацої за результатами здійснення митного контролю, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи, враховано форму контролю, сформовану автоматизованою системою аналізу та управління ризиками, відповідно до якої, митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим - 16905 доларів США (застосовано обґрунтовану гнучкість у застосуванні резервного методу). Митну вартість товару скориговано до рівня 16905 доларів США.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 25758,05 грн, шляхом внесення коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

Позивач вважає, що для підтвердження митної вартості товару надав всі необхідні та достатні документи при митному оформлені товару, в свою чергу, відповідачем не доведено, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України, регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України, встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Слід зазначити, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 МК України. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У частині третій статті 53 МК України, визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тож, з наведеного слідує, що, дійсно, митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості та він досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

При цьому, запитувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості можливо виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, слід враховувати, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини шостої та сьомої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Із матеріалів справи слідує, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого автомобіля. Згідно договору купівлі-продажу, ціна транспортного засобу становить 11483 долари США. Розрахунок здійснювався платіжним дорученням в іноземній валюті. Втім, за результатом митного контролю, митну вартість було скориговано до 16905 доларів США.

До митного органу було подано наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 27.09.2018 № UA027212; коносамент NYCODS799437 від 22.10.2018; домашній коносамент CAXU9240808-4 від 22.10.2018; навантажувальний документ № 182 від 26.11.2018; навантажувальний документ № 2286 від 26.11.2018; декларацію про походження товару № UA027212 від 27.09.2018; уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії 50065М № 0003780 від 29.11.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.09.2018; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 12670330 від 28.09.2018; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ТК181211-002 від 11.12.2018; договір про надання послуг митного брокера 65/СТ-2018 від 23.11.2018; паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживанця в Україні серії НОМЕР_3 від 17.03.2006; акт про проведення огляду товару б/н від 10.12.2018; довідку про Евро 5 № 2018-17735 від 11.12.2018; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 14.12.1998; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № від 11.12.2018.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, мали неточності, а додаткові документи, які надав декларант, не усунули сумнівів органу доходів і зборів щодо достовірності відомостей про визначення митної вартості товарів, що і стало підставою для визначення митної вартості товару за резервним методом.

Проте, суд із такими доводами відповідача не погоджується із таких підстав.

По-перше, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить належного обґрунтування чому саме митний орган взяв до уваги цінову інформацію, наявну в базі даних митного органу, крім того, прийнята до уваги цінова пропозиція транспортного засобу, жодним чином не розкриває та не підтверджує, що порівнювані транспортні засоби є однаковими за основними показниками, зокрема, технічний стан, зношеність, наявність інших обставин, що впливають на формування ціни на такий товар, адже, за звичайних обставин, цінова пропозиція на аналогічний товар може суттєво відрізнятись в залежності від стану такого товару та інших характеристик.

На противагу цьому, суд вважає, що позивач надав митному органу документи, які мають необхідні ідентифікатори транспортного засобу та які підтверджують виконання сторін зобов`язань за договором купівлі-продажу транспортного засобу. Варто врахувати, що купівля транспортного засобу відбувалась не в України, а в іншій країні, а тому, якщо така операція не заборонена законодавством тієї країни та обумовлена сторонами в договорі, позивач не міг вимагати іншого документа на підтвердження оплати за автомобіль.

Також, суд зауважує, що окрім посилань сторони відповідача на спрацювання внутрішніх систем ризику та зазначення необхідності здійснити додатковий контроль, відповідачем під час розгляду спору та к і не було надано переконливих та достатніх обставин, що викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі поданих декларантом документів, а також, обґрунтування необхідності додаткової перевірки наданих документів.

При цьому, наявна, на думку відповідача, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, адже нижчий рівень митної вартості імпортованого товару, порівняно із подібними/ідентичними, сам собою не може розцінюватися, як заниження позивачем митної вартості і не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, з урахуванням того, що правовідносини є різними, мають безліч показників та обставин, за який ціна таких товарів може відрізнятись, зокрема, справність автомобіля, технічний стан, зношеність, комплектація, рік випуску, пробіг, тощо.

Подані декларантом документи до митного оформлення, не містять розбіжностей ні щодо номенклатури товару, ні щодо його вартості, як і відомостей, що позивач поніс будь-які інші витрати, що підлягають включенню до митної вартості відповідно до частини десятої статті 58 МК України. Ненадання додаткових документів, не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами.

Суд, не заперечуючи права митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, вказує на те, що для цього відповідач має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України, як наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наводячи обставини невідповідності документів чи неподання таких, а також інші обставини, відповідач жодним чином не розкриває те, яким саме чином дані обставини та чинники впливають на митну вартість товару, яка, за даних обставин, була скоригована майже вдвічі.

Спрацювання системи управління ризиками митного органу, є лише рекомендацією посадовій особі такого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Тож, наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

На підставі досліджених письмових доказів, суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними тощо.

Отже, підстави вважати, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті змісту пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, відсутні.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду спору, а тому, підлягають задоволенню.

Водночас, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених ним митних платежів, слід відмовити, адже такі є неправильно обраним способом захисту прав, оскільки наслідком скасування рішення про коригування митної вартості, є обов`язок митного органу прийняти ту митну вартість, яка була заявлена декларантом, з огляду на що, надалі, застосовуються вже відповідні механізми розрахунків (вирішення питання щодо надміру сплачених платежів тощо), які не є предметом даного спору та регулюються встановленим Порядком. Крім того, суд не може втручатись у дискреційні повноваження митного органу, окрім як здійснювати перевірку дій/рішень такого органу на відповідність визначених ч. 2 ст. 2 КАС України, критеріїв.

Згідно з приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність правових підстав для їх часткового задоволення. Доводи відповідача не спростовують встановлену під час розгляду справи відсутність достатніх підстав для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем. Решта тверджень та посилань сторін судом не приймається до уваги через їх непідтвердженість матеріалами справи.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові виграти, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.01.2019 № UA500000/2019/000202/2.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500650/2019/00177.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2274,45 грн (дві тисячі двісті сімдесят чотири гривні 45 коп).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.