Справа № 215/5267/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2023 рокуСправа №215/5267/23
12.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до першого заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Номеровської Тетяни Миколаївни про:
В обґрунтування позову зазначено, що мати позивача заявами від 06.12.22 вх. 732, 01.02.23 вх. 136, 01.02.23 вх. 76 вимагала надання соціальних послуг з догляду на професійній основі, тому він окремо подав заяву від 16.02.23 вх. 96 затвердженої форми додатку 3 Постанови КМУ від 06.10.21 №1040, де відсутня вимога відмови від іншої компенсації і давав згоду на надання соціальних послуг з догляду на професійній основі ОСОБА_2 та просив призначити йому компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на професійній основі. Проте позивач отримав відмову у наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі. Позивачем зауважено, що він таку послугу не замовляв, оскільки він не є особою з інвалідністю.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2023 справу № 215/5267/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до першого заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Номеровської Тетяни Миколаївни про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за предметною підсудністю відповідно до положень статей 19, 20 КАС України.
Справа № 215/5267/23 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25.10.2023, та за результатами автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Вербі І.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду та звільнення від сплати судового збору; поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із цим адміністративним позовом; звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову до першого заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Номеровської Тетяни Миколаївни про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії; прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 215/5267/23; відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального провадження, призначення відеоконференції.
13.11.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Зокрема, зазначив, що позивачем 04.01.2022, 28.10.2022, 18.11.2022, 06.12.2022, 26.12.2022, 03.01.2023, 03.02.2023 надавались до управління заяви в довільній формі про включення позивача до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі без здійснення підприємницької діяльності. Управлінням 11.01.2022 за вих. № 102, 31.10.2022 за вих. № 4044, 18.11.2022 за вих. № 4270, 09.12.2022 за вих. № 4909, 27.12.2022 за вих. № 5045, 09.01.2023 за вих. № 99, 03.02.2023 за вих. № 389 були підготовлені письмові відповіді позивачу та направлені поштою за адресою: АДРЕСА_2 , в яких було рекомендовано надати документ, що підтверджує реєстрацію місця проживання для можливості отримання направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі. Також, 16.02.2023 ОСОБА_1 надав до управління заяву про включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі особі з інвалідністю, яка була розглянута управлінням відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та підготовлена письмова відповідь.
Відповідач у відзиві зауважив, що позивачем постійно не надається документ, що підтверджує реєстрацію місця проживання, що унеможливлює видати направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі для подальшого залучення до надання послуг з догляду. Вказав, що позивача не включено до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі, оскільки позивачем не надано до управління інформацію чи копію довідки щодо проходження підготовки та перепідготовки з основ догляду відповідно до «Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 р. № 1040. Тому, відповідач вважає, що позивач не мав законних підстав надавати заяву про згоду надавати соціальні послуги з догляду на професійній основі, оскільки не включений до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі.
Також, на думку відповідача, оскільки позивач у цій справі не є суб`єктом владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ОСОБА_1 не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю на пред`явлення позову щодо встановлення наявності компетенції (повноважень) у відповідача.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 з посади судді за її поданням заяви про відставку, ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 28.11.2023 року №1129/0/15-23, адміністративну справу №215/5267/23 було призначено на повторний автоматизований перерозподіл.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу № 215/5267/23 розподілено судді Кальнику В.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року адміністративну справу №215/5267/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до першого заступника начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Номеровської Тетяни Миколаївни про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії прийнято до свого провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2023 року повернуто клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Верби І.О. по справі №215/5267/23 без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення відзиву, кваліфікацію відзиву як відмову надати відзив, продовження строку для подання відповіді на відзив, призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження та про розгляд справи №215/5267/23 колегією суддів.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Заява позивача від 16.02.2023 року, яка була зареєстрована за вх. № 455, була розглянута відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Підготовлена письмова відповідь від 17.02.2023 №371 з роз`ясненнями щодо порушених позивачем у зверненні питань з посиланням на нормативно-правові акти. Відповідь № 371 була направлена листом на поштову адресу позивача, що підтверджується копією реєстру поштового відправлення.
Вирішуючи дану адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України визначає, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виключні повноваження районної у місті ради визначаються рішенням Криворізької міської ради від 30.03.2016 № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів». Зазначеним рішенням повноваження щодо соціального захисту громадян делеговані виконкому районної у місті ради. Соціальний захист населення в межах делегованих повноважень в Тернівському районі здійснює управління в порядку, встановленому законодавством України.
Повноваження управління закріплені Положенням про управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, затвердженим рішенням Тернівської районної у місті ради від 23.02.2023 № 222.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стосовно надання направлення до організації, які здійснюють навчання для надання соціальних послуг з догляду на професійній основі та включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі сина ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Так, Постановою КМУ від 01.06.2020 № 430 «Про затвердження Порядку підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності» було затверджено Порядок підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності (далі - Порядок ).
Цей Порядок визначає процедуру підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду окремим категоріям громадян відповідно до Закону України «Про соціальні послуги» без здійснення підприємницької діяльності.
У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:
організації, які здійснюють навчання фізичних осіб, - республіканський Автономної Республіки Крим, обласні, Київський та Севастопольський міські центри соціальних служб; громадські об`єднання, міжнародні неурядові організації, благодійні, релігійні організації, установи та організації, що мають досвід роботи з відповідними вразливими групами населення;
навчання фізичних осіб основ догляду - процес формування у фізичних осіб знань, умінь і навичок догляду за окремими категоріями громадян.
Навчання фізичних осіб основ догляду здійснюється відповідними організаціями за типовою програмою для подальшого надання соціальних послуг з догляду вдома особам, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, які є: громадянами похилого віку; особами з інвалідністю; невиліковно хворими, а також хворими, що потребують тривалого лікування, дітьми з інвалідністю; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги.
Типова програма навчання фізичних осіб основ догляду затверджується Мінсоцполітики і передбачає теоретичну, практичну підготовку та складення іспиту.
Організації, які планують здійснювати навчання фізичних осіб, звертаються до управління з питань соціального захисту населення із заявою в довільній формі про можливість здійснення навчання. Управління ведуть облік організацій, які здійснюють навчання фізичних осіб.
Фізичні особи звертаються за місцем проживання/перебування до управління з заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі (далі - перелік). Разом із заявою фізична особа, яка планує надавати послуги з догляду, повинна подати копії документа, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) та документа, що підтверджує реєстрацію місця проживання.
Управління приймає документи та надає фізичній особі перелік організацій, які здійснюють навчання фізичних осіб. Фізичні особи вибирають організацію з наданого переліку та отримують направлення на навчання.
Фізичні особи, які мають документ про медичну освіту, вважаються такими, що пройшли навчання і можуть надавати соціальні послуги з догляду. Такі особи додатково подають копію документа про медичну освіту.
Надавати послуги з догляду без проходження навчання, але склавши в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб, іспит з основ догляду, може: непрацююча фізична особа, яка протягом не менше ніж три місяці до дня звернення із заявою постійно надавала соціальні послуги і якій призначалася щомісячна компенсація.
Після проходження навчання та/або складення іспиту в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб, фізичні особи отримують довідку.
Після отримання довідки про проходження навчання/перенавчання фізичні особи протягом п`яти робочих днів надсилають копію такої довідки до управління для включення такої особи до переліку.
Управління веде облік фізичних осіб, які надають послуги з догляду та мають довідку про проходження навчання та/або складення іспиту, для подальшого залучення їх до гадання послуг з догляду.
Враховуючи вищезазначене, особа, яка бажає надавати соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі повинна особисто звернутися до управління із заявою в довільній формі про включення до переліку фізичних осіб, надавши копії документу, що посвідчує особу, реєстраційного номера облікової картки платника податків та документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання.
З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2023 року позивач звернувся до начальника управління з заявою №4 (вх. 455) в довільній формі про включення його до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі без здійснення підприємницької діяльності. Разом із заявою позивач надав копії паспорта та облікової картки платника податків.
В заяві позивач зазначив адресу проживання: АДРЕСА_2 , а в паспорті визначена реєстрація місця проживання: АДРЕСА_4 .
Суд зазначає, що з 1 грудня 2021 року набрав чинності Закон України №1871-IX від 05.11.2021 «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», який встановив новий порядок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб.
Серед основних змін є відміна проставлення штампу про реєстрацію місця проживання фізичної особи до документів.
Відповідно до розділу VI зазначеного Закону для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до: паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта для виїзду за кордон; витягу з реєстру територіальної громади.
У разі необхідності підтвердження відомостей про зареєстроване місце проживання органи державної влади, органи місцевого самоврядування з дня запровадження доступу до відомчої інформаційної системи зобов`язані здійснювати перевірку таких відомостей, що внесені до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки. Управління має можливість отримувати інформацію щодо місця реєстрації безпосередньо з інформаційної системи «Реєстр територіальної громади міста Кривого Рогу».
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем при перевірці відомостей реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу про зареєстроване місце проживання було встановлено, що по АДРЕСА_4 позивач знятий з реєстрації місця проживання 08.11.2013, за адресою АДРЕСА_2 позивач не зареєстрований, що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу про зареєстроване місце проживання, долученими до матеріалів справи.
Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач та його мати звертались до Департаменту адміністративних программ соціальної підтримки Нацсоцслужби із Міністерства соціальної політики України з низькою питань, зокрема, щодо призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги.
Головним управлінням Національної сервісної служби у Дніпропетровській області було надано позивачу роз`яснення від 16.05.2023 № С. 156/130, в яких зазначено, що для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, позивачу було рекомендовано (за його бажанням): зареєструвати місце проживання згідно з чинним законодавством та отримати відповідну довідку; скласти іспит з основ догляду в організації, яка здійснює навчання фізичних осіб та отримати відповідну довідку; припинити виплату надбавки на догляд як особі з інвалідністю І групи, призначеної відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» ОСОБА_2 ; звернутися до Управління з заявою про включення до переліку. Після включення до переліку, припинити нарахування та виплату компенсації на непрофесійній основі та одночасно подати всі необхідні заяви та документи для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі.
Позивачем до суду не надано доказів надання відповідачу документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання, що, в свою чергу, унеможливлює видачу позивачу направлення для проходження навчання або складання іспиту з подальшим включенням до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі для подальшого залучення до надання послуг з догляду.
Щодо забезпечення права на соціальні послуги з догляду на професійній основі згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1040 та припинення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 23.09.2020 № 859, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що управлінням була розглянута заява позивача № 96 від 16.02.2023 про згоду надавати соціальні послуги з догляду на професійній основі, яка була надана як додаток до заяви від 16.02.2023 за вх. 455. Заява розглянута управлінням відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1040 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі» (далі - Порядок 1040) та після розгляду заяви управлінням було прийнято рішення про відмову у наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі від 17.02.2023 року.
Суд зазначає, що відповідно до п.1 Порядку 1040, встановлюється механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, пройшла підготовку та перепідготовку з основ догляду особам, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.
Відповідно до п.5 Порядку особа, яка потребує надання соціальних послуг з догляду на професійній основі, подає заяву про потребу в наданні соціальних послуг з догляду на професійній основі та пакет документів.
Позивачем під час судового розгляду не надано доказів надання відповідачу заяви встановленого зразка та відповідного пакету документів.
Також, відповідно до п.5 Порядку особи, які потребують надання соціальних послуг з догляду на професійній основі можуть обрати фізичну особу, яка надає соціальні послуги з догляду на професійній основі, із переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі.
Враховуючи факт неподання позивачем до управління інформації чи копії довідки щодо проходження підготовки та перепідготовки з основ догляду, суд приходить до висновку, що позивач не мав законних підстав надавати заяву про згоду надавати соціальні послуги з догляду на професійній основі, оскільки він не включеній до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі.
Також, суд зазначає, що відповідно до п.3 Порядку 1040, компенсація не призначається:
- якщо особи отримують компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі відповідно до Закону України «Про соціальні послуги».
Матеріалами справи підтверджено, що позивач є отримувачем компенсації фізичній особі, який надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі - ОСОБА_2 з 01.01.2020 по 31.12.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 23.09.2020 № 859 та статті 13 Закону України «Про соціальні послуги», як наслідок, відсутні підстави припинення позивачу компенсації фізичній особі, який надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 відповідно до Постанови № 859 та відсутні порушення відповідачем норм ст.46 Конституції України.
Щодо вимоги позивача про встановлення наявності компетенції, суд зазначає наступне.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п.7 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, зокрема, на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення, та інші окремо визначені спори.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад, оскільки участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, так як необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
В постанові Верховного Суду від 5 липня 2019 року у справі №802/833/17-а сформовано висновок, відповідно до якого, компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань. Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб`єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір. Завданням суду у компетенційних спорах, з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства, є розв`язання законодавчої колізії, а також усунення наслідків дублювання повноважень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №820/3713/17 звернула увагу, що компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.
При цьому, розгляд цього спору про встановлення наявності компетенції (повноважень) у відповідача з урахуванням його предмету і суб`єктивного складу перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду.
Відповідна наведена правова позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №820/3713/17 та у постанові Верховного Суду від 18.11.2021р. у справі №280/9295/20.
Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням вищенаведених правових висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку, що оскільки позивач у цій справі не є суб`єктом владних повноважень у розумінні п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, він не наділений адміністративною процесуальною дієздатністю на пред`явлення позову щодо встановлення наявності компетенції (повноважень) у відповідача.
Згідно з п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Разом з тим, при розгляді даної справи суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».
За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, позивач звільнений від сплати судового збору і відсутні докази понесених витрат відповідачем, у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник