Справа № 6092/10/1570
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 6092/10/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Рачкова О.І.,

за участю сторін:

представник позивача - Кальяк М.Л. (по довіреності)

представник позивача - Островська К.П. (по довіреності)

представник відповідача - Биковська С.О. (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Монтекдо Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення №/2 від 02.02.2010 року.

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Монтекдо Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення №/2 від 02.02.2010 року.

В судовому засіданні 13.12.2010 року представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтувавши їх тим, що на підставі акта перевірки №1558/23-09/32456067 від 31.08.2009 року Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 11.09.2009 року. В акті перевірки були встановлені порушення пп.7.2.3, п.7.2.4, п.7.2.6. п 7.2.; пп.7.4.1 п.7.4; пп.7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР (далі - Закон України №168/97). Однак, з вищезазначеними висновками в акті перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішення підприємство не погодилось, та подало скарги до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва. 13.11.2009 року винесено рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Києва за результатами скарги, яким скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 в частині донарахування штрафної санкції в розмірі 221549 грн., а в частині основного платежу в розмірі 553873 залишено без змін. З цим рішенням ДПІ товариство також було не згодне та направило скарги до ДПА у м. Києві, однак рішенням ДПА було залишено без задоволення скаргу та прийнято нове податкове повідомлення-рішення №/2 від 02.02.2010 року на суму за основним платежем 553873 грн., штрафні санкції 55387 грн. З вказаним податковим повідомленням-рішенням товариство не погоджується, оскільки воно є необґрунтованим та таким, що суперечить законодавству України з підстав, які зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача ДПІ у Шевченківському районі м. Києва позовні вимоги у судовому засіданні не визнав, пояснивши, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень і на підставі діючого законодавства, а тому є правомірними з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов (а.с.46-50 т.І).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

Відповідач на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу`є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно із ст.ст. 7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування, стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до п.1 ч.2 ст.17, ст.50 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що за результатами позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Монтек»31.08.2009 року ДПІ у Шевченківському районі м. Києва було складено Акт №1558/23-09/32456067. (а.с.9-15 т.І). Відповідно до акта, встановлено порушення вимог п.п.7.2.3, 7.2.4, 7.2.6. п 7.2.; пп.7.4.1 п.7.4; пп.7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого товариством завищено податковий кредит за ІІ 2009 р. в сумі 553873 грн. та відповідно занижено податок на додану вартість який підлягає сплаті до бюджету за ІІ квартал 2009 року. З вищезазначеним актом перевірки позивач не погодився та 02.09.2009 року надав заперечення за №28/09 до ДПІ у Шевченківському районі м. Одеси (а.с.16 т.І). 11.09.2009 року ДПІ у Шевченківському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 (а.с.17 т.І).

ТОВ «Монтек`не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням подало скаргу до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 15.09.2009 року (а.с.18-19 т.І), за результатами розгляду якої скаргу частково було задоволено, та скасовано податкове повідомлення-рішення №/0 від 11.09.2009 року в частині донарахованої штрафної (фінансової) санкції в розмірі 221549 грн., а в іншій частині рішення залишено без змін (а.с.20-23 т.І) та прийнято податкове повідомлення-рішення №/1 від 23.11.2009 року (а.с.29 т.І).

01.12.2009 року позивач подав скаргу до ДПА в м. Києві на податкове повідомлення-рішення №/1 від 23.11.2009 року (а.с.32-35 т.І). Однак, ДПІ у Шевченківському районі м. Києва було прийнято податкове повідомлення-рішення №/2 від 02.02.2010 року, в якому було визначено суму податкового зобов`язання за основним платежем 553873 грн. за штрафними санкціями 55387 грн. (а.с.36 т.І).

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України та доходить до висновку про неправомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п. 1.7. ст. 1 Закону України Про податок на додану вартість податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.2.3 п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість`податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов`язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Для операцій, що оподатковуються і звільнені від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов`язань із сплати податків.

Згідно з п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 даного Закону податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг). Отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Судом встановлено, що податкові накладні складені контрагентами позивача у момент виникнення податкових зобов`язань протягом другого півріччя 2006 року, однак оригінали накладних не видані позивачу а залишені у продавців після сплати за товар (а.с.60-89 т.І). З журналу реєстрації вхідної кореспонденції за 2009 рік встановлено, що зазначені податкові накладні у 2009 році були надіслані на адресу ТОВ «Монтек`та отримані підприємством у звітному періоді 2009 року (а.с.35-36 т.ІІ).

Відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 зазначеного Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що отримання податкової накладної, яка засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) є підставою для виникнення права платника податку на податковий кредит.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідно до положень п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, датою виникнення права у позивача на податковий кредит є дата фактичного отримання ним податкових накладних.

Позивачем суми ПДВ були включені до складу податкового кредиту у тому звітному періоді, у якому були отримані податкові накладні, оскільки включення таких даних позивачем без наявності податкових накладних було б безпідставним.

Таким чином, суд приходить до висновку про додержання позивачем вимог п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість щодо періоду формування податкового кредиту та, виходячи з цього, про відсутність порушення позивачем положень цієї норми Закону.

Відповідно до положень абзаців 1,2 п.п. 7.2.6. п.7.2. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

В акті перевірки відповідачем вказано, що такої скарги від позивача не надходило.

З огляду на зазначене, суд не погоджується з висновком акту перевірки щодо порушення позивачем п.п. 7.2.6 п.7.2 ст. 7 Закону, оскільки вказана норма є диспозитивною і передбачає право, а не обов`язок платника податку у разі відмови з боку постачальників товарів (послуг) надати податкову накладу, додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника.

Крім того, сукупний аналіз вищезазначених норм Закону України Про податок на додану вартість свідчить про те, що право на податковий кредит виникає у платника податків лише після одержання податкової накладної, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, який містить суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ.

Також, суд зазначає, згідно з п.п. 15.3.1 п.15.3 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами`заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов`язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковим законодавством, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

З аналізу вищенаведених норм випливає, що отримання податкової накладної, яка засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) є підставою для виникнення права платника податку на податковий кредит. При цьому, чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, дозволяє включати до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по податковим накладним, отриманих у будь-якому періоді в межах 1095 днів.

Положеннями ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В судовому засіданні представник відповідача не довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства, правомірність свого рішення та необґрунтованість позовних вимог позивача.

Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю «Монтек`виконало всі передбачені Законом України «Про податок на додану вартість`вимоги щодо формування податкового кредиту, а податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва №/2 від 02.02.2010 року визнається судом неправомірним та повинно бути скасовано, тому позов належить задовольнити у повному обсязі.

Також, на підставі положень ч.2, 3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Монтекдо Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення №/2 від 02.02.2010 року Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про визначення податкового зобов`язання за основним платежем 553873 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі вісімсот сімдесят три) гривні 00 коп. та штрафні санкції 55387 (п`ятдесят п`ять тисяч триста вісімдесят сім) гривень 00 коп., а всього на суму 609260 (шістсот дев`ять тисяч двісті шістдесят) гривень 00 коп.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний суддею 17.12.2010 року.

Суддя Бутенко А.В.

Скасувати податкове повідомлення-рішення №/2 від 02.02.2010 року Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва

17 грудня 2010 року