Справа № 440/16207/23
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 05 січня 2024 року м. Полтава Справа № 440/16207/23
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського апеляційного суду (надалі також відповідач) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського апеляційного суду, щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 18.10.2023р. поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16280011 з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016;

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського апеляційного суду, щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 18.10.2023р. поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16280011 з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа Karnaushenko v. Ukraine, no 23853/02, 30 november 2006, Muta v. Ukraine, no 37246/06, 31 July 2012, Chernaya v. Ukraine (dec.) Committee, no 1661/08, 15 December 2016;

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського апеляційного суду, щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови з урахуванням ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду Заяви ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 18.10.2023р. поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16280011;

- зобов`язати Полтавський апеляційний суд повторно розглянути звернення ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни реєстраційний № ФИ-16280011 від 18.10.2023р., вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.10.2023 позивач через Урядовий контактний центр направив звернення до Президента України Зеленського В.О., що зареєстроване за № ФИ-16280011, у якому позивач повідомив, що вироком Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20 ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України - звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши в цій частині кримінальне провадження. За ст. 190 ч. 4 КК України ОСОБА_2 визнано невинним та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Позивачем 15.10.2023 подано Апеляційну скаргу на незаконний вирок Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20 до Полтавського апеляційного суду, через електронний кабінет системи «Електронний суд». Станом на 18.10.2023р. будь-якого рішення по Апеляційній скарзі на вирок Полтавського районного суду від 20.09. справа № 545/3264/20, Полтавським апеляційним судом - не прийнято, відповідна інформація в його особистому кабінеті системи «Електронний суд» - відсутня, що є неприпустимим фактом та прямим порушенням його прав і ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з вищевикладеними фактами, вимагав негайно провести службові розслідування по факту не прийняття рішення по Апеляційній скарзі на вирок Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20 з притягненням до відповідальності винних працівників суду з наданням йому копій матеріалів перевірок для направлення до ЄСПЛ. Вимагав повідомити на якій підставі інформація по Апеляційній скарзі на вирок Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20, станом на 18.10.2023р. не відображені в його кабінеті системи «Електронний суд».

На вказану заяву від 18.10.2023, подану через Урядовий контактний центр реєстраційний номер ФИ-16280011, позивачем отримана відповідь від Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента України датовану 20.10.2023 за вих. № 22/058336-16 про надсилання за належністю електронного звернення ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, як відповідача по справі. Крім того, позивач зазначив, що в подальшому Полтавським апеляційним судом, як відповідачем у справі, листом від 30.10.2023 за вих. № 4.11-05/ЕП-908/23 надано формальну відповідь на заяву від 18.10.2023, подану через Урядовий контактний центр реєстраційний номер ФИ-16280011, адже у вказаній відповіді проігноровані питання підняті позивачем, що є прямим порушенням прав позивача та ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

15.11.2023 до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначав, що вимоги позивача, викладені у позовній заяві є необґрунтованими і безпідставними, оскільки посадові особи Полтавського апеляційного суду діяли в межах своїх повноважень та ними вжито всіх можливих заходів щодо належного та вчасного розгляду звернень (заяв, скарг) ОСОБА_1 з дотриманням норм чинного законодавства.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

18.10.2023 через Державну установу "Урядовий контактний центр" позивач направив звернення за № ФИ-16280011 до Офісу Президента України, у якому зазначив таке: " Президенту України Зеленському В.О. ОСОБА_1 Інвалід війни ЗАЯВА Керуючись ст. 40 Конституції України направляю Вам листа та повідомляю, що вироком Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20 ОСОБА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України - звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, закривши в цій частині кримінальне провадження. За ст. 190 ч. 4 КК України ОСОБА_2 визнано невинним та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Мною 15.10.2023р. подано Апеляційну скаргу на незаконний вирок Полтавського районного суду від 20.09.2023. справа № 545/3264/20 до Полтавського апеляційного суду, через електронний кабінет системи «Електронний суд». Станом на 18.10.2023р. будь-якого рішення по Апеляційній скарзі на вирок Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20, Полтавським апеляційним судом - не прийнято, відповідна інформація в моєму особистому кабінеті системи «Електронний суд» - відсутня, що є неприпустимим фактом та прямим порушенням моїх прав і ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з вищевикладеними фактами, вимагаю негайно провести службові розслідування по факту не прийняття рішення по Апеляційній скарзі на вирок Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20 з притягненням до відповідальності винних працівників суду з наданням мені копій матеріалів перевірок / направлення до ЄСПЛ. Вимагаю повідомити на якій підставі інформація по Апеляційній скарзі на вирок Полтавського районного суду від 20.09.2023р. справа № 545/3264/20, станом на 18.10.2023р. не відображається в моєму кабінеті системи «Електронний суд». Відповідь надати змістовну, а копію Заяви направити до Генеральної прокуратури України для реагування, адже наявні завуальовані прояви Корупції в судовій системі ( адже ОСОБА_2 - незаконно уник від кримінальної відповідальності без реального обмеження волі Справу вимагаю поставити на контроль, відповідь надати лише на поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_1 для мого подальшого інформування Міжнародних партнерів про тотальну Корупцію в Судовій та Правоохоронній системі України ! Вказана справа буде направлена до Європейського суду з прав люди" .

20.10.2023 Департамент з питань звернення громадян Офісу Президента України листом за вих. № 22/058336-16 повідомило ОСОБА_1 про надсилання за належністю на розгляд електронне звернення від 18.10.2023, автор ОСОБА_1 , що надійшло до Офісу Президента України.

Відповідь на вказане вище звернення від 18.10.2023 №ФИ-16280011 надано листом Полтавського апеляційного суду від 30.10.2023 №4.11-05/ЕП-908/23, у якому зазначено: "На виконання листа Департаменту з питань звернень громадян Офіса Президента України від 20.10.2023 щодо заяви ОСОБА_1 від 18.10.2023, яка надійшла до Полтавського апеляційного суду 25.10.2023, в межах своїх повноважень повідомляємо наступне.

Відповідно до відомостей автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», 16.10.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 у кримінальному провадженні №545/3264/20.

Станом на 30.10.2023 кримінальне провадження №545/3264/20 до Полтавського апеляційного суду не надходило.

Згідно статті 395 Кримінального процесуального Кодексу України, апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, подається через суд, який ухвалив судове рішення та має за формою і змістом відповідати вимогам статті 396 даного Кодексу.

18.10.2023 за вихідним №4.4-30/335/2023 Полтавським апеляційним судом до Полтавського районного суду Полтавської області направлено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 у кримінальному провадженні №545/3264/20, для виконання вимог статті 397 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, Полтавський апеляційний суд не вбачає підстав для проведення службового розслідування по факту не прийняття Полтавським апеляційним судом рішення по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20.09.2023 у кримінальному провадженні №545/3264/20. "

Вважаючи, що Полтавським апеляційним судом допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 18.10.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-16280011, а також щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, ветерана Національної поліції, інваліда війни від 18.10.2023 № ФИ-16280011, поданого через Урядовий контактний центр, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статті 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом № 393/96-ВР.

Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 4 Закону № 393/96-ВР передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно із положеннями статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Матеріалами справи підтверджено, що звернення позивача від 18.10.2023 за № ФИ-16280011 відповідає вимогам статті 5 Закону № 393/96-ВР, а тому підлягало розгляду відповідачем у встановлені законом строки та порядку з наданням оцінки усім вимогам та аргументам заявника.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР)

Частиною 1, 2 статті 15 Закону № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно із статтею 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Аналізуючи наведені норми Закону № 393/96-ВР, суд зазначає, що звернення, яке відповідає вимогам Закону № 393/96-ВР, повинно бути прийнято, всебічно та повно розглянуто у встановлені законом строки, та за наявності для того підстав, суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого входить вирішення спірного питання, повинен вжити усіх передбачених законом заходів для поновлення порушеного права особи та усунення причин та умов, які сприяли порушенням.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується саме зі змістом наданої відповіді, оскільки, на думку позивача, відповідач - Полтавський апеляційний суд під час розгляду звернення позивача від 18.10.2023, направленого через Урядовий контактний центр реєстраційний ФИ-16280011, проігнорував питання підняті позивачем у заяві, що є неприпустимим фактом та суперечить чинному Законодавству України, вимогам Конвенції про захист прав людини та основних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю. Декларації про права інвалідів, практики Європейського суду з прав людини та позиції викладеної в Рішенні Конституційного Суду України від 27,02.2020 справа № 1-247/2018(3393/18).

Суд зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2019 №342/158/17 дійшов висновку, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Проаналізувавши зміст звернення позивача та відповідь на звернення, яке надано листом Полтавського апеляційного суду від 30.10.2023 за вихідним №4.11-05/ЕП-908/23, суд дійшов висновку, що відповідачем не розглянуто належним чином звернення позивача від 18.10.2023, оскільки не було розглянуто всі питання зазначені у зверненні, а саме щодо не відображення в особистому кабінеті системи «Електронний суд» інформації по апеляційній скарзі на вирок Полтавського районного суду від 20.09.2023 справа №545/3264/20 .

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення позивача від 18.10.2023 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-16280011.

З огляду на вищезазначене, слід зобов`язати Полтавський апеляційний суд повторно розглянути заяву ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ-16280011 від 18.10.2023, подану через Урядовий контактний центр.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Проте, лист Полтавського апеляційного суду від 30.10.2023 за вихідним №4.11-05/ЕП-908/23, не містить роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Полтавського апеляційного суду, щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення під час розгляду заяви позивача від 18.10.2023.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач правомірності своїх рішень та дій у спірних правовідносинах не довів, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, визнати протиправною бездіяльність Полтавського апеляційного суду щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.10.2023 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-16280011, визнати протиправною бездіяльність Полтавського апеляційного суду щодо не зазначення роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.10.2023 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-16280011 та зобов`язати Полтавський апеляційний суд, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.10.2023, подане через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-16280011.

Отже, позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

З приводу необхідності встановлення судового контролю шляхом подання звіту про виконання судового рішення, на якому наполягає позивач, суд вказує, що зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, за приписами частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, є правом, а не обов`язком суду, тому відповідну вимогу позивача, за відсутності обґрунтувань, суд залишає без задоволення.

Позовна заява містить інші доводи на користь заявлених вимог, які взяті до уваги однак, не зазначені в даному рішенні, оскільки мають опосередковане відношення у питанні встановлення протиправності оскаржуваної бездіяльності відповідача.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 241-245, 262, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Полтавського апеляційного суду (вул. Соборності, 18, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавського апеляційного суду щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.10.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-16280011.

Визнати протиправною бездіяльність Полтавського апеляційного суду щодо не зазначення роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.10.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-16280011.

Зобов`язати Полтавський апеляційний суд повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 18.10.2023 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний №ФИ-16280011.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.

Суддя К.І. Клочко