Справа № 360/1312/23
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/1312/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін адміністративну справу за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Житомирській області) з такими вимогами:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.07.2023 № 71 про відмову у призначенні пенсії;

2) зобов`язати відповідача призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах з дня виникнення права на пенсією, тобто з 01.10.2022 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ за заявою про призначення пенсії від 04.10.2022 з виплатою заборгованості за вказаний період, зарахувавши при цьому до пільгового підземного стажу за списком № 1 період роботи медичною сестрою підземною з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» з 01.10.2010 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.10.2022 позивачка звернулася через веб портал ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах так як 30.09.2022 їй виповнилося 45 років, а тому вона набула необхідно пільгового стажу та віку, передбаченого пунктом «а» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII від 05.11.1991 у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII).

Рішенням від 12.10.2022 № 71 відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, так як на думку відповідача, вона набуде право лише у 2042 році на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказане рішення відповідача було оскаржено позивачкою до Луганського окружного адміністративного суду, який своїм рішенням у справі 360/307/23 від 05.06.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.10.2022 №71 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04 жовтня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання цього рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивачки про призначення пенсії та прийняв рішення від 06.07.2023 № 71, яким повторно відмовив у пенсії.

Представник позивача зазначає, що при повторному розгляді заяви про призначення пенсії відповідачем протиправно не враховано до пільгового підземного стажу за списком № 1 період роботи медичною сестрою підземною з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» з 01.10.2010 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019, що загалом склало 8 років 3 дні. При цьому врахований пільговий стаж за списком 1 складає 2 роки 4 місяці 27 днів, а загальний страховий стаж 18 років 8 місяців 9 днів, тобто у випадку врахування спірних періодів позивачка має право на пенсію.

Представник позивача вважає, що копією трудової книжки позивачки та відомостями з Реєстру застрахованих осіб підтверджується, що вона працювала з 01.10.2008 по 30.11.2019 сестрою медичною підземного здравпункту з повним робочим днем під землею, однак цей стаж не враховано до пільгового підземного стажу за списком № 1.

Таким чином, представник позивача вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії протиправним.

Ухвалою від 06 листопада 2023 року адміністративний позов залишено без руху.

Ухвалою від 13 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від ГУПФУ в Житомирській області 29 листопада 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

04.10.2022 ОСОБА_1 звернуласяся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Після реєстрації заяви позивачки та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Управлінням за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 12.10.2022 № 71 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Відповідач зазначає, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №360/307/23 повторно розглянуто заяву від 04.10.2022 про призначення пенсії.

Відповідач вважає дії УПФУ правомірними з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Вік позивача - 45 років.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або їх правонаступників.

Для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у довідках має бути зазначено періоди роботи, що враховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконаної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видано зазначену довідку.

Таким чином період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформлених належним чином уточнюючих довідок відповідно до списків, затверджених Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві.

Відповідач вказує, що відповідно до норм Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та Порядку проведення атестації робочих місць необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

За результатами розгляду документів до страхового стажу позивачки не зараховано

періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 07.06.1993, оскільки документи надано у вигляді копії, що суперечить пункту 2.23 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону.

Для прийняття рішення щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 07.06.1993, необхідно надати оригінал документу.

За даними Реєстру застрахованих осіб зараховано до страхового стажу усі періоди

роботи позивачки, які містять дані про сплачені страхові внески.

Не зараховано за даними Реєстру застрахованих осіб 01.12.1999-30.09.2001, 17.03.2002-04.02.2004, 24.04.2004-31.12.2004, 01.01.2007-31.03.2007, 24.06.2007- 29.09.2008, 01.10.2014-30.11.2014, 01.12.2019-31.09.2022 у зв`язку з відсутністю звітності до Пенсійного фонду України, оскільки кількість трудових днів або цивільно-правових відносин становить «0» днів, суми заробітку для нарахування пенсії складають «0» грн, дані за 2000 та 2003 роки відсутні.

Пільговий стаж позивачки за списком №1 становить 02 роки 04 місяці 27 днів, страховий стаж - 20 років 08 місяців 09 днів. Для зарахування усіх періодів до пільгового стажу за списком №1 необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до додатку №5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" та долучити інформації про проведення атестації робочих місць за умовами праці. Дата, з якої позивачка матиме право на пенсійну виплату - 01.10.2042.

Враховуючи викладене, права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 позивачка не має у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 04 жовтня 2022 року звернулась через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від від 12.10.2022 № 71 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 у зв`язку з недосягненням 50 років та відсутністю загального страхового та пільгового стажу.

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 04.05.2022 № 64 про відмову в призначенні пенсії, позивачка звернулася до Луганського окружного адміністративного суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі 360/307/23, що набрало законної сили 06.07.2023, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково:

-визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.10.2022 № 71 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04 жовтня 2022 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду від 05.06.2023 у справі 360/307/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 04.10.2022 та прийнято рішення від 06.07.2023 №71 про відмову в призначенні пенсії, в якому вказано таке.

Вік заявниці на дату звернення 45 років, страховий стаж становить 20 років 08 місяців 09 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 07.06.1993, оскільки документи надано у вигляді копії, що суперечить пункту 2.23 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону. Для прийняття рішення щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 07.06.1993, необхідно надати оригінал документу. За даними Реєстру застрахованих осіб зараховано до страхового стажу усі періоди роботи Позивача, які містять дані про сплачені страхові внески. Не зараховано за даними Реєстру застрахованих осіб 01.12.1999-30.09.2001, 17.03.2002-04.02.2004, 24.04.2004-31.12.2004, 01.01.2007-31.03.2007, 24.06.2007-29.09.2008, 01.10.2014-30.11.2014, 01.12.2019-31.09.2022 у зв`язку з відсутністю звітності до Пенсійного фонду України, оскільки кількість трудових днів або цивільно-правових відносин становить «0» днів, суми заробітку для нарахування пенсії складають «0» грн, дані за 2000 та 2003 роки відсутні.

До пільгового стажу за списком №1, зараховано періоди 01.10.2008 - 31.12.2009, 01.11.2015 - 28.02.2016, 01.03.2016 - 29.05.2016, 01.06.2016 - 31.12.2016. До пільгового стажу за списком №1 не зараховано періоди роботи: 29.02.2016- 29.02.2016, 30.05.2016 - 31.05.2016, так як за даними Реєстру застрахованих осіб відомості про належність цих періодів до пільгових відсутні, до страхового стажу зазначені періоди включено. Також до пільгового стажу за списком № 1 не зараховано періоди роботи з 01.01.2017, оскільки при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації робочих місць, що затверджується висновком Державної експертизи умов праці та не зараховано до пільгового стажу за списком №1 період 01.01.2010 - 31.10.2015, оскільки за даними Реєстру застрахованих осіб відомості по спеціальному стажу (за наявності даних за періоди з 2010 року включно) відсутні.

Таким чином, пільговий стаж позивачки за списком №1 становить 02 роки 04 місяці 27 днів, страховий стаж - 20 років 08 місяців 09 днів. Для зарахування усіх періодів до пільгового стажу за списком №1 необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до додатку №5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" та долучити інформації про проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Дата, з якої ОСОБА_2 матиме право на пенсійну виплату - 01.10.2042.

Дослідженням трудової книжки НОМЕР_1 від 07.06.1993 наявність в ній таких записів за спірний період роботи позивач

Відокремлений підрозділ шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля»:

17. 01.10.2008 прийнята медичною сестрою підземною здравпункту з повним робочим днем під землею у ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» (наказ №251к від 02.10.2008);

18. 01.10.2008 запис №17 про прийняття медичною сестрою підземною здравпункту вважати недійсною та викласти в наступній редакції: прийнята сестрою медичною (підземний здравпункт) робота з повним робочеи днем під землею (наказ №239 від 23.03.2011);

19. 17.05.2010 за результатами атестації робочого місця за умовами праці професію сестра медична підземного пункту охорони здоровя вважати пільговою для пенсійного забезпечення за списком №1 (наказ №325 від 17.05.2010);

20.18.05.2015 за результатами атестації робочого місця за умовами праці професію сестра медична підземного пункту охорони здоровя вважати пільговою для пенсійного забезпечення за списком №1 (наказ №276 від 18.05.2015).

Відповідно до довідки форми ОК-5 встановлено, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , зокрема, що у спірний період з жовтня 2010 року по листопад 2019 включно позивачка отримувала виплати від страхувальника ВП шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» (код страхувальника 26402753).

Також в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування робота наявні відомості по спеціальному стажу ОСОБА_1 за кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ013А1 з 2015 року по жовтень 2019 року.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення , Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб , міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII, у редакції чинній до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII), який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу для жінок 1970 року народження і старших.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону № 1058-IV (станом на 01 квітня 2015 року) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Отже, після набуття чинності Законом № 1058-IV (в редакції, чинній з 02 березня 2015 року) правила призначення пенсій за Списком № 1 регламентувались пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною першою якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Абзацом першим пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому Законом № 2148-VIII у новій редакції викладено пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV, де передбачалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

В силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII наведені вище норми закону підлягали застосуванню з 01 жовтня 2017 року.

Таким чином, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за списком № 1 почали регламентуватись одночасно двома однопредметними законами, а саме: пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції Закону № 213-VIII) та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

Положення згаданих законів щодо умов призначення пенсії за віком були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Пунктом першим резолютивної частини цього рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини даного рішення від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, з 23 січня 2020 року в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: пункт «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015) та пункт 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

Відносно позивача правила зазначених законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) та 50 років за пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII).

На момент звернення через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 виповнилося 45 років.

Зважаючи на частину першу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

При цьому суд зазначає, що Конституційний Суд України у рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Конституційний Суд України визнаючи такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України від 2 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» вказав, що особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи, суд констатує, що обрані відповідачем у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта - приватної особи (тобто на користь позивачки).

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для заявника закону.

Суд зазначає, що Закон України № 1788-XII є пріоритетним у спірних правовідносинах, ніж Закон № 1058-ІV, бо Закон № 1788-XII відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій та визначає, які саме види пенсій призначаються громадянам України.

Також при розгляді даної справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20, згідно з яким наявність колізії між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбаченої Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно із яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Зважаючи на вказаний вище правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що в оскарженому рішенні відповідач помилково відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 у зв`язку з недосягненням останньою відповідного віку, посилаючись на норми пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 058-ІV.

Щодо достатності у позивача пільгового страхового стажу за списком № 1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацами дев`ятим та десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (абзац перший пункту 3 Порядку № 637).

Відповідно до абзаців першого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (абзац 2 пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (пункт 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

З вище вказаних правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Як вказано у рішенні ГУПФУ в Житомирської області від 06.07.2023 №71, за наданими позивачем документами страховий стаж становить 20 років 08 місяців 09 днів. Пільговий стаж за списком №1 становить 02 роки 04 місяці 27 днів. Для зарахування усіх періодів до пільгового стажу за списком №1 необхідно надати уточнюючу довідку відповідно до додатку №5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" та долучити інформації про проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Зі змісту вказаного рішення слідує, що пільговий страховий стаж позивача за списком № 1 обчислено відповідачем виключно за даними Реєстру без врахування записів у трудовій книжці позивачки.

Дослідженням довідки форми ОК-5 встановлено, що в Реєстрі наявні відомості по спеціальному стажу позивача за списком № 1 за період з 2015 року по жовтень 2019 року.

З розрахунку стажу для визначення права форма РС-право встановлено, що відповідачем зараховано до стажу позивача за списком №1 періоди: з 01.11.2015 по 28.02.2016, з 01.03.2016 по 29.05.2016, з 01.06.2016 по 31.12.2016; не зараховано до стажу за Списком №1 періоди: з 01.10.2010 по 30.09.2014 та з 01.12.2014 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019.

Однак згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 07.06.1993 ОСОБА_1 працювала у Відокремленому підрозділі шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» за професіює сестра медична підземного пункту охорони здоров`я з повним робочим днем під землею з 01.10.2010 та продовжує дотепер. Дата звільнення у трудовій книжці відсутня.

При цьому за індивідуальними відомостями про застраховану особу, наявними в Реєстрі (довідка форми ОК-5), страхувальник Відокремлений підрозділ шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» виплачував позивачу заробітну плату та сплачував за неї страхові внески у спірних періодах.

Отже, сукупною інформацією, наявною у трудовій книжці позивача та довідці форми ОК-5 підтверджено, що позивач працювала у Відокремленому підрозділі шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» за професією сестра медична підземного пункту охорони здоров`я з повним робочим днем під землею з 01.10.2010 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019.

За період роботи позивачки чинним був список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36.

Розділом I. Гірничі роботи підрозділу 1 списку №1, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 №162 визначено професію/посаду працівників, зайнятих на підземних роботах пункту 1010100е е) Всі працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку тощо).

Розділом I. Гірничі роботи підрозділу 1 списку №1, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 №36 визначено професію/посаду працівників, зайнятих на підземних роботах пункту 1.1е е) всі працівники, зайняті повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, працівники підземного телефонного зв`язку тощо).

З наведеного слідує, що робота за професією сестра медична підземного пункту охорони здоров`я з повним робочим днем під землею давала право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ГУПФУ в Житомирській області безпідставно не зараховано до стажу позивачки за списком № 1 періоди її роботи з з 01.10.2010 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019, що підтверджені записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 07.06.1993.

Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача містить інформацію про зайнятість позивачки на підземних роботах з повним робочим днем під землею, тобто інформації про період зайнятості та про пільговий характер виконуваної позивачем роботи. У суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у позивача відсутній обов`язок підтвердження цього періоду роботи уточнюючими довідками, виданими підприємствами роботодавцями відповідно до пункту 20 Порядку № 637.

Твердження відповідача щодо ненадання позивачем до пенсійного органу оригіналу трудової книжки, відтак її копія не підлягає розгляду, судом відхиляється, оскільки умовами Порядку №22-1 передбачено право заявника надати через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID (абзац 2 пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1).

Жодних мотивів неврахування копії трудової книжки відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1, як то непридатність до прочинання, відсутність кваліфікованого електронного підпису тощо, рішення відповідача не містить, відтак такі доводи відповідача щодо необхідності надання оригіналу трудової книжки є безпідставними.

Щодо незарахування періодів роботи позивача з 01.01.2017 через відсутність доказів проведення атестації робочих місць, за якими у вказаних періодах працював позивач, на відповідність умовам праці, суд зазначає, що до трудової книжки позивача відповідальними особами роботодавця внесені відповідні записи про проведення атестацій із зазначенням дат та номерів наказів про атестацію.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а висловлено правову позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказано, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за списком № 1.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у ГУПФУ в Житомирській області при прийнятті оскаржуваного рішення були відсутні підстави для незарахування до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за списком №1 періодів роботи з 01.10.2010 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019 сестрою медичною підземного пункту охорони здоров`я з повним робочим днем під землею у Відокремленому підрозділі шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля».

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Житомирській області від 06 липня 2023 року № 71 про відмову в призначенні пенсії.

Зважаючи, що страхового стажу позивача за списком № 1, з урахуванням спірних періодів роботи з 01.10.2010 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019, достатньо для призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, зарахувавши при цьому до її пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи сестрою медичною підземного пункту охорони здоров`я з повним робочим днем під землею у Відокремленому підрозділі шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» з 01.10.2010 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019.

Саме такий спосіб захисту у повній мірі відповідатиме об`єкту порушеного права позивача та сприятиме його ефективному захисту.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію, суд виходить з такого.

На час звернення із заявою про призначення пенсії 04.10.2022 позивачка мала право на призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідно, відповідач повинен був призначити їй пенсію.

Враховуючи те, що судом встановлено право позивачки на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також зважаючи на встановлені судом обставини протиправності рішення відповідача про відмову в призначенні такої пенсії та незарахування періодів роботи роботи позивача до пільгового стажу при розгляді заяви про призначення пенсії від 04.10.2022, можна дійти висновку, що належним та ефективним способом захисту в даному випадку є зобов`язання відповідача, який допустив порушення прав позивача, призначити позивачу таку пенсію за заявою про призначення пенсії від 04.10.2022. При цьому, така дія не відноситься до дискреційних повноважень відповідача, адже позивачка має всі умови задля призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За матеріалами справи ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 30.09.2022 та звернулася за призначенням пенсії із заявою від 04.10.2022, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку. Відповідно, пенсія позивачу відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ має бути призначена з 01.10.2022 - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачкою, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги належать до задоволення.

Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої, третьої, восьмої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою від 13 листопада 2023 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 858,88 грн за подання до суду позовної заяви до ухвалення судового рішення в даній справі.

Зважаючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню, судові витрати із сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: 10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській від 06.07.2023 № 71 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 згідно із пунктом «а» статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», зарахувавши до її пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи сестрою медичною підземного пункту охорони здоров`я з повним робочим днем під землею у Відокремленому підрозділі шахта «Золоте» ДП «Первомайськвугілля» з 01.10.2010 по 31.10.2015, з 29.02.2016 по 29.02.2016, з 30.05.2016 по 31.05.2016, з 01.01.2017 по 30.11.2019, із виплатою заборгованості неотриманої пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Державного бюджету України судовий збір у сумі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова