Справа № 440/16922/23
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/16922/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №20 від 06.12.2022 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком з 30 листопада 2022 року, зарахувавши до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.09.1980 року:

з 24.09.1980 року по 07.08.1981 рік (0 років 10 місяців 15 днів);

з 17.08.1981 року по 25.01.1982 рік (0 років 5 місяців 9 днів);

з 21.04.1983 року по 30.11.1983 рік (0 років 7 місяців 10 днів);

з 06.12.1983 року по 28.06.1984 рік (0 років 6 місяців 23 дні);

з 06.07.1984 року по 09.01.1987 рік (2 роки 6 місяців 4 дні);

з 14.01.1987 року по 31.12.1990 рік (3 роки 11 місяців 18 днів);

з 02.01.1991 року по 30.04.1991 рік (0 років 3 місяці 29 днів);

з 05.05.1991 року по 09.10.1991 рік (0 років 5 місяців 5 днів);

з 10.10.1991 року по 11.04.1995 рік (3 роки 6 місяців 2 дні);

з 12.04.1995 року по 12.06.1995 рік (0 років 2 місяці 1 день);

з 13.06.1995 року по 01.06.1998 рік (2 роки 11 місяців 20 днів);

7 та 10 місяць 1998 року (0 років 2 місяці 0 днів);

з 01.02.2003 року по 31.12.2003 року (0 років 11 місяців 0 днів) - замість врахованих 11 днів.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказував на протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у призначенні пенсії, викладеної в рішенні №20 від 06.12.2022 року. Зазначив, що позивачем подано усі необхідні та можливі документи для призначення пенсії. Крім того, стверджував, що не може нести відповідальність за правильність заповнення трудових книжок.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у письмовому провадженні.

22.12.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на позов. У запереченнях третя особа зазначила, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області. При цьому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06.12.2022 № 0 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 111-113).

21.12.2023 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність. Зазначив, що за результатами розгляду заяви та наданих документів, за принципом екстериторіальності, прийнято 06.12.2022 рішення № 0 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком за нормами частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 120-122).

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 30.11.2022 до Головного управління ПФУ в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 160-162).

До заяви додано копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копію паспорта, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копію свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, копію свідоцтва про шлюб, копію трудової книжки (а.с. 163-90).

Згідно атестата про середню освіту серії НОМЕР_3 від 27.06.1979 позивач мала прізвище, ім`я по-батькові - " ОСОБА_2 " (а.с. 20).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 між чоловіком - ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_4 , після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище - ОСОБА_5 (а.с. 21).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 26.10.2022, між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 07.09.1985 укладено шлюб, прізвище після реєстрації - ОСОБА_8 (а.с. 22-23).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 26.10.2022 серії НОМЕР_5 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила ім`я на - ОСОБА_10 , про що 29.04.1989 складено відповідний актовий запис № 11 (а.с. 24).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_6 між чоловіком - ОСОБА_7 та дружиною ОСОБА_10 , після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище - ОСОБА_8 (а.с. 25).

09.06.1989 позивач отримує нове свідоцтво про народження НОМЕР_7 , де зазначено її прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_11 (а.с. 26).

17.10.1995 між позивачем та ОСОБА_12 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_8 від 17.10.1995 та згідно якого прізвище позивача змінюється на ОСОБА_13 (а.с. 27).

За результатом поданих до пенсійного органу документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 06.12.2022 прийнято рішення № 20, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с. 197-198).

В обгрунтування відмови у призначенні пенсії в оскаржуваному рішенні зазначено, що періоди роботи згідно трудової книжки не зараховано, оскільки відсутній документ про зміну прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_14 ". Крім цього, має місце розбіжність в зазначені по батькові в різних документах: - згідно свідоцтва про розірвання шлюбу " ОСОБА_14 " - " ОСОБА_5 " № НОМЕР_9 вказано " ОСОБА_15 " (актовий запис складено 21.09.1984); - згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану №8 про реєстрацію шлюбу " ОСОБА_5 " - " ОСОБА_8 " зазначено по батькові " ОСОБА_16 " (дата складання ІНФОРМАЦІЯ_2 ); - в свідоцтві про зміну імені, виданого 26.10.2022 - змінено ОСОБА_9 на ОСОБА_10 (відповідний запис складено 29.04.1989). Аналіз наданих документів показує, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 14 років 07 місяців 22 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком.

Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06.12.2022 № 20 щодо відмови у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить скасувати рішення та призначити пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_10 від 05.09.1980, а саме: з 24.09.1980 року по 07.08.1981 рік (0 років 10 місяців 15 днів); з 17.08.1981 року по 25.01.1982 рік (0 років 5 місяців 9 днів); з 21.04.1983 року по 30.11.1983 рік (0 років 7 місяців 10 днів); з 06.12.1983 року по 28.06.1984 рік (0 років 6 місяців 23 дні); з 06.07.1984 року по 09.01.1987 рік (2 роки 6 місяців 4 дні); з 14.01.1987 року по 31.12.1990 рік (3 роки 11 місяців 18 днів); з 02.01.1991 року по 30.04.1991 рік (0 років 3 місяці 29 днів); з 05.05.1991 року по 09.10.1991 рік (0 років 5 місяців 5 днів); з 10.10.1991року по 11.04.1995 рік (3 роки 6 місяців 2 дні); з 12.04.1995 року по 12.06.1995 рік (0 років 2 місяці 1 день); з 13.06.1995 року по 01.06.1998 рік (2 роки 11 місяців 20 днів); 7 та 10 місяць 1998 року (0 років 2 місяці 0 днів); з 01.02.2003 року по 31.12.2003 року (0 років 11 місяців 0 днів) - замість врахованих 11 днів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною третьою статті 26 Закону №1058 зазначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Судом встановлено, що 05.09.1980 заповнено трудову книжку НОМЕР_10 на ім`я - " ОСОБА_2 " (а.с. 173-183).

На час спірного періоду роботи позивача діяла "Инструкция о порядке ведения трудовых книжек на предприятиях, в учреждениях и организациях, утверждена постановлением Госкомтруда СССР от 20.06.1974 № 162" та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівник, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 "заполнение трудовой книжки впервые производится администрацией предприятия в присутствии работника не позднее недельного срока со дня приема на работу. В трудовую книжку вносятся: сведения о работнике: фамилия, имя, отчество, дата рождения, образование, профессия, специальность

Згідно із пунктом 2.3 Інструкції № 162 "все записи в трудовой книжке о приеме на работу, переводе на другую постоянную работу или увольнении, а также о награждениях и поощрениях вносятся администрацией предприятия после издания приказа (распоряжения), но не позднее недельного срока, а при увольнении - в день увольнения и должны точно соответствовать тексту приказа (распоряжения)".

Пунктом 2.11 та 2.12 Інструкції № 162 встановлено, що "после указания даты заполнения трудовой книжки работник своей подписью заверяет правильность внесенных сведений.

Первую страницу (титульный лист) трудовой книжки подписывает лицо, ответственное за выдачу трудовых книжек, и после этого ставится печать предприятия (или печать отдела кадров), на котором впервые заполнялась трудовая книжка. Изменения записей в трудовых книжках о фамилии, имени, отчестве и дате рождения производятся администрацией по последнему месту работы на основании документов (паспорта, свидетельства о рождении, о браке, о расторжении брака, об изменении фамилии, имени, отчества и др.) и со ссылкой на номер и дату этих документов".

Згідно із пунктами 2.11-2.13 Інструкції № 58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

З аналізу вищевикладеного випливає, що відповідальність за заповнення трудової книжки покладено на роботодавця, при цьому, в разі зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Тобто, при зміні прізвища, ім`я, по батькові саме уповноважений орган при внесенні відповідних записів до трудової книжки перевіряє документи, на підставі яких відбулися відповідні зміни.

Так, судом встановлено, що до трудової книжки НОМЕР_10 внесено наступні зміни (а.с. 173-174):

- зміна прізвища на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_11 від 21.12.1981 (запис - ОСОБА_14 ),

- зміна прізвища на ОСОБА_5 , на підставі паспорта НОМЕР_12 від 01.11.1984 (запис - ОСОБА_5 ),

- зміна прізвища на ОСОБА_8 , згідно паспорта НОМЕР_13 від 27.11.1985 (запис - ОСОБА_8 ),

- зміна по-батькові на ОСОБА_17 , згідно паспорта НОМЕР_14 (запис - " ОСОБА_18 "),

- зміна прізвища на ОСОБА_13 .

Дані записи завірені печатками відділу кадрів роботодавців.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача щодо відсутності правових підстав для зарахування періодів роботи позивача до страхового стажу за відсутності документу про зміну прізвища.

Стосовно посилань відповідача, що згідно поданих документів наявні розбіжності в по-батькові позивача, суд зазначає, що основним документом про трудову діяльність працівника є саме трудова книжка в якій наявні відповідні записи завірені роботодавцем.

Крім того, у свідоцтві про зміну імені серії НОМЕР_5 по-батькові позивача до зміни відповідає запису в трудовій книжці.

Констатуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що трудова книжка є документом, який обов`язковий до урахування відповідачем щодо підтвердження стажу позивача, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області передчасно прийняло рішення № 20 від 06.12.2022 зіславшись на відсутність документа про зміну прізвища та розбіжності в по-батькові позивача у документах поданих разом із трудовою книжкою.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 20 від 06.12.2022 щодо відмови в призначенні пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_10 від 05.09.1980, а саме: з 24.09.1980 року по 07.08.1981 рік (0 років 10 місяців 15 днів); з 17.08.1981 року по 25.01.1982 рік (0 років 5 місяців 9 днів); з 21.04.1983 року по 30.11.1983 рік (0 років 7 місяців 10 днів); з 06.12.1983 року по 28.06.1984 рік (0 років 6 місяців 23 дні); з 06.07.1984 року по 09.01.1987 рік (2 роки 6 місяців 4 дні); з 14.01.1987 року по 31.12.1990 рік (3 роки 11 місяців 18 днів); з 02.01.1991 року по 30.04.1991 рік (0 років 3 місяці 29 днів); з 05.05.1991 року по 09.10.1991 рік (0 років 5 місяців 5 днів); з 10.10.1991року по 11.04.1995 рік (3 роки 6 місяців 2 дні); з 12.04.1995 року по 12.06.1995 рік (0 років 2 місяці 1 день); з 13.06.1995 року по 01.06.1998 рік (2 роки 11 місяців 20 днів); 7 та 10 місяць 1998 року (0 років 2 місяці 0 днів); з 01.02.2003 року по 31.12.2003 року (0 років 11 місяців 0 днів) - замість врахованих 11 днів, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу / призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Крім того, як випливає з оскаржуваного рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не досліджувався зміст трудової книжки позивача, а саме відповідність трудової книжки "Инструкции о порядке ведения трудовых книжек на предприятиях, в учреждениях и организациях, утверждена постановлением Госкомтруда СССР от 20.06.1974 № 162" та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівник, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідачів та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, враховуючи те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2022 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення.

Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відшкодувати на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в повному обсязі.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 139, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м.Київ) області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 20 від 06.12.2022 щодо відмови в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.11.2022 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 858,88 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко