Справа № 500/6409/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6409/23

05 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на посаді голови СФГ «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді голови СФГ «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року та провести перерахунок пенсії з 10.04.2023 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає відмову відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи на посаді голови СФГ «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року викладену у листі вих. №1905-1974/М-02/8-1900/23 від 10.04.2023 року, протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Просить врахувати, що факт його роботи в СФГ «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року підтверджується записом №15 трудової книжки НОМЕР_1 , згідно якого позивач призначений на посаду голови СФГ «Аванто» на основі розпорядження Тернопільської районної державної адміністрації №248 від 22.09.1992 року. При цьому, звернув увагу суду на тому, що час роботи в селянському (фермерському) господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків (збору) на соціальне страхування. Позивач, як голова господарства, стверджує, що з дати заснування селянського фермерського господарства «Аванто», а саме 22.09.1992 року по теперішній час господарством сплачувалися всі податки та збори, в тому числі внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду, про що подавалася квартальна та річна звітність. Позивач вказав, що ним, як головою СФГ «Аванто» було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з вимогою надати довідку щодо сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування селянським фермерським господарством «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року, однак згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вих. №1900-0604-8/18997 від 04.05.2023 року відповідач зазначив, що за вказаний період інформація про сплату внесків відсутня. Позивач вважає, що відповідач, надавши відповідь про відсутність у нього інформації про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за оспорюваний період селянським фермерським господарством «Аванто», лише перекладає на позивача обов`язок доведення щодо їх сплати, хоча саме на Пенсійний фонд було покладено функцію контролю за сплатою внесків та прийняттям звітності, в тому числі по застрахованих особах. На думку позивача, відсутність у відповідача інформації про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період роботи з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року на посаді голови СФГ «Аванто» не може бути підставою для не врахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу. При цьому, позивач просить врахувати, що відповідач не надає стверджуючої відповіді, що внески не сплачувались, а лише зазначає про відсутність у нього інформації про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На переконання позивача, не зарахування відповідачем оспорюваного періоду роботи до страхового стажу позбавляє позивача права на отримання належного розміру пенсі, що і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом..

Ухвалою суду від 10.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав, що згідно записів трудової книжки, позивач працював у селянському фермерському господарстві «Аванто» з 23.09.1992 по 31.12.1998. Просить врахувати, що даний період не враховано до страхового стажу, оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування фермерським господарством. При цьому, зазначив, що починаючи з 01.01.1999, періоди роботи в зазначеному підприємстві зараховано до страхового стажу за даними персоніфікованого обліку. Додатково вказав, що відділом обслуговування громадян №10 (сервісний центр) надіслано запит (від 13.03.2023 №1249/02-16) до відділу забезпечення наповнення бюджету з проханням надати довідку про сплату страхових внесків платником СФГ «Аванто» за період з 23.09.1992 по 31.12.1998. Звернув увагу суду на тому, що за інформацією, наданою відділом забезпечення наповнення бюджету, за вищевказаний період інформація, яка підтверджує сплату внесків СФГ «Аванто» - відсутня. Відтак, вважає, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 23.09.1992 по 31.12.1998 у селянському фермерському господарстві «Аванто». Таким чином, на думку представника відповідача, при призначенні пенсії позивачу страховий стаж правомірно обчислено відповідно до представлених додаткових документів та даних, що містяться у системі персоніфікованого обліку.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю.

Судом встановлено, що з 21.10.2022 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

У відповідь на звернення позивача щодо страхового стажу Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №1905-1974/М-02/8-1900/23 повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 23.09.1992 по 31.12.1998 у селянському фермерському господарстві «Аванто». Відповідач також вказав, що згідно записів трудової книжки, позивач працював у селянському фермерському господарстві «Аванто» з 23.09.1992 по 31.12.1998. Даний період не враховано до страхового стажу, оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, що підтверджують сплату за позивача внесків на соціальне страхування фермерським господарством. Починаючи з 01.01.1999, періоди роботи в зазначеному підприємстві зараховано до страхового стажу за даними персоніфікованого обліку. Відповідач додатково повідомив, що відділом обслуговування громадян №10 (сервісний центр) надіслано запит (від 13.03.2023 №1249/02-16) до відділу забезпечення наповнення бюджету з проханням надати довідку про сплату страхових внесків платником СФГ «Аванто» за період з 23.09.1992 по 31.12.1998, однак за інформацією, наданою відділом забезпечення наповнення бюджету, за вищевказаний період інформація, яка підтверджує сплату внесків СФГ «Аванто» - відсутня.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про відмову у перерахунку пенсії, оформленим листом, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач з 23.09.1992 призначений на посаду голови господарства на основі Розпорядження №248 від 22.09.1992 Тернопільської районної держадміністрації.

Крім цього, як слідує з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1905-1974/М-02/8-1900/23, відповідачем не заперечується те, що згідно записів трудової книжки, позивач працював у селянському фермерському господарстві "Аванто" з 23.09.1992 по 31.12.1998.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем зауважень до записів у трудовій книжці позивача у оскаржуваному рішення не викладено.

В період, що є спірним, економічні, соціальні і правові основи створення та діяльності селянських (фермерських) господарств в Україні регулювались Законом України "Про селянське (фермерське) господарство" від 20.12.1991 р. № 2009-ХІІ, який втратив чинність 29.07.2003 р. (далі - Закон № 2009-ХІІ).

Статтею 28 Закону № 2009-ХІІ визначалось, що час роботи в селянському (фермерському) господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків (збору) на соціальне страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2009-ХІІ селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником.

Таким чином, підтвердження стажу роботи в селянському (фермерському) господарстві в спірний період має здійснюватися відомостями трудової книжки та документами, що підтверджують сплату внесків (збору) на соціальне страхування.

Проте лише Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), відповідно до пункту 1 якого персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Отже, до запровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, підприємства, установи, організації, підприємці зобов`язані були самостійно вести облік щодо нарахування та сплати внесків на соціальне страхування.

У позовній заяві позивач зазначив, що з дати заснування селянського господарства "Аванто", а саме 22.09.1992 по теперішній час господарством сплачувались всі податки та збору, в тому числі внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Пенсійного фонду, про що подавалась квартальна та річна звітність.

При цьому, до позовної заяви позивачем долучено копії наступних документів: звіт про нарахування страхових внесків і інших надходжень та витрачення коштів пенсійного фонду за 1 квартал 1996 року, звіт про нарахування страхових внесків і інших надходжень та витрачення коштів пенсійного фонду за півріччя 1996 року, звіт про нарахування страхових внесків і інших надходжень та витрачення коштів пенсійного фонду за 9 місяців 1996 року, звіт про нарахування страхових внесків і інших надходжень та витрачення коштів пенсійного фонду за 1996 рік, платіжне доручення №8 від 22.07.1996, платіжне доручення №9 від 22.07.1996, відомості нарахування заробітної плати №7 за липень 1996 рік, відомості нарахування заробітної плати №8 за серпень 1996 року, відомості розрахунку зарплати за вересень 1996 року (платіжна відомість №9 за №300996), відомості розрахунку зарплати за жовтень 1996 рік, відомості розрахунку зарплати за листопад 1996 року, відомості розрахунку зарплати за грудень 1996 року, платіжна відомість №1 за 28 липня 1996 року, карточка субконто: працівники за листопад 1996 року, розрахунок внесків до Фонду для здійснення заходів по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення за 1 квартал 1996 року, розрахунок внесків до Фонду для здійснення заходів по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення за півріччя 1996 року, розрахунок внесків до Фонду для здійснення заходів по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення за 9 місяців 1996 року, розрахунок внесків до Фонду для здійснення заходів по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення за 1996 рік, звіти про нарахування страхових внесків та інших надходжень і витрачання коштів Пенсійного фонду за ІІ квартал 1997 року, за 9 місяців 1997 року, за рік 1997 року, карточка субконто: працівники за січень 1997 року, розрахунок внесків до Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення за 9 місяців 1997 року, звіт про нарахування збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, та інші надходження та витрачання коштів Пенсійного фонду за 1998 рік, відомості про нарахування заробітної плати.

Суд зазначає, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Доказів здійснення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на встановлення права позивача на зарахування періоду роботи в селянському фермерському господарстві "Аванто" з 22.09.1992 по 31.12.1998, суду не подано.

З наведеного вище мотиву суд приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що відповідач не надає стверджуючої відповіді, що внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування не сплачувались, а лише зазначає про відсутність у нього інформації про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, суд вважає, що не лише дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на посаді голови СФГ «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року, є протиправними, але й слід визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, оформлене листом №1905-1974/М-02/8-1900/23 від 10.04.2022, оскільки, таке рішення прийняте відповідачем без всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

При цьому, у спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання про до зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді голови селянського фермерського господарства «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку частини третьої ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на посаді голови СФГ «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене листом №1905-1974/М-02/8-1900/23 від 10.04.2023, про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 23.09.1992 по 31.12.1998 у селянському фермерському господарстві "Аванто" та здійсненні перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на посаді голови селянського фермерського господарства «Аванто» з 23.09.1992 року по 31.12.1998 року, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 05 січня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження:майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.