Справа № 240/34622/23
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/34622/23

категорія 106020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Семенюк М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач через свого представника адвоката Урсаленка Б.О. 13.12.2023 звернувся з позовом про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно постанови КМ України від 28.02.2022 № 168 за період з 24.11.2022 по 05.05.2023, тобто з пропуском встановленого ст. 233 Кодексу законів про працю України тримісячного строку звернення до суду, останнім днем якого, враховуючи приписи пункту 1 Розділу ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України та постанову Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651, було 30.09.2023.

Те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, але при цьому, в порушення ч.6 ст. 161 КАС України, до позову заява про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску не додані, є підставою, згідно ч.1 ст. 123 КАС України, для залишення позову без руху.

Ухвалою від 19.12.2023, копію якої представник позивача отримав 20.12.2023, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до суду та надання доказів поважності причин його пропуску.

На виконання вказаної ухвали представник позивача адвокат Урсаленко Б.О. подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначив, що з 24.02.2022 в Україні діє правовий режим воєнного стану; позивач з початку військової агресії і по теперішній час перебуває на військовій службі і виконує бойові завдання; за правовим захистом звернувся до адвоката лише 05.05.2023, який почав представляти його інтереси і збирати докази; позивач не може самостійно реалізувати свої права так як перебуває на військовій службі.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строків звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

В статті 233 Кодексу законів про працю України, в редакції, що діє на момент виникнення спірних правовідносин, зазначено:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)."

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд звертає увагу, що про порушення своїх прав позивач дізнався не пізніше 05.05.2023 - дати звернення до адвоката за правовою допомогою.

Щодо твердження представника позивача, що він лише з 05.05.2023 почав збирати докази, то звертаю увагу, що позов подано 13.12.2023, а додані до позову документи видані до 05.05.2023, тобто збір адвокатом документів, які були в наявності станом на 05.05.2023 ніяким чином не міг перешкодити звернутися до суду з позовом у встановлені строки.

Також слід зазначити, що твердження про те, що позивач не може самостійно реалізувати свої права так як перебуває на військовій службі є необґрунтованим, оскільки перебування на військовій службі ніяким чином не перешкодило позивачу звернутися 05.05.2023 до адвоката та з його допомогою до суду з позовом.

При цьому звертаю увагу, що до позову не додано ніяких доказів, які б свідчили, що позивач після 05.05.2023 перебував на військовій службі. З доданої до позову копії військового квітка позивача не вбачається, що він після 05.05.2023 перебував на військовій службі.

Щодо військової агресії РФ проти України, яка розпочалася 24.02.2022, та запровадження воєнного стану, то сам факт агресії та запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

При цьому враховується позиція Верховного Суду, висловлена в постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (адміністративне провадження № К/990/20688/22).

В своїй заяві позивач ніяким чином не обґрунтовує, як воєнний стан унеможливив йому вчасно звернутися до суду з позовом, враховуючи, що військовий стан на територій України діяв і на день звернення позивача до суду 13.12.2023, однак це ніяким чином не перешкодило зверненню з позовом.

Таким чином, враховуючи, що позивачем пропущений строк звернення до суду, в заяві про його поновлення не зазначені підстави пропуску строку звернення до суду, які можуть бути визнані судом поважними, відповідно до ч. 2 ст.123, п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позов належить повернути позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Семенюк