Справа № 300/6188/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2024 р. справа № 300/6188/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Окуневич М.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 18.08.2023 № 47 щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи періоду згідно трудової книжки від 27.08.1979 серії НОМЕР_1 , періоду проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 05.11.1979 по 14.11.1981, періоду роботи в РФ з 01.01.1992 по 09.09.2014 та призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до стажу роботи

період згідно трудової книжки від 27.08.1979 серії НОМЕР_1 ,

період проходження військової служби в лавах Радянської Армії з 05.11.1979 по 14.11.1981,

період роботи в РФ з 01.01.1992 по 09.09.2014

та призначити пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV з 11.08.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист. При цьому, у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки відповідачі не позбавлені права для підтвердження стажу роботи звертатися із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи, характер праці тощо. За наявності помилки при внесенні записів до трудової книжки, обов`язок щодо ведення якої покладено на роботодавця, така помилка не може мати наслідком позбавлення особи права зарахування певного періоду роботи до трудового стажу. Щодо не зарахування періоду проходження військової служби у зв`язку з неможливістю визначення дати призову зазначено, що проходження позивачем строкової військової служби у період з 05.11.1979 по 14.11.1981 в Збройних Силах СРСР підлягає зарахуванню до стажу, оскільки даний період підтверджується записами трудової книжки та військовим квитком. Щодо не зарахування періоду роботи позивача в РФ з 01.01.1992, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 обґрунтовано тим, що на момент набуття позивачем страхового стажу питання пенсійного забезпечення регулювалися двосторонніми угодами в цій галузі, а також Угодою від 13.03.1992. Зазначено, що те, що країна-агресор неспровоковано напала на Україну не може нівелювати право позивача на справедливе пенсійне забезпечення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.09.2023 до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (а.с.44-49). Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечив. Аргументував, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період проходження військової служби з 05.11.1979 по 14.11.1981, оскільки у записі про призов неможливо визначити дату; з 01.01.1992 по 09.09.2014 на території РФ, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Зазначено, що як законодавством України так і законодавством РФ передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність. Разом з тим, з 13.04.2014 на підставі рішення Ради нацбезпеки та оборони України розпочалася антитерористична операція (АТО) із залученням Збройних Сил України, у зв`язку з прямою військової агресії з боку РФ, яка на даний момент переросла в повномасштабну війну. Крім того, з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді від 13.03.1992. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить відмовити в задоволенні вимог позивача.

25.09.2023 до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Луганській області (а.с.53-57). Відповідно до відзиву ГУ ПФУ в Луганській області заперечило щодо заявлених позовних вимог, вказавши на відсутність підстав для призначення пенсії позивачу, з підстав недостатності документально підтвердженого загального стажу роботи позивача. Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 27.08.1979 дати заповнення зазначено, що у зв`язку із виправленням в даті народження в трудовій книжці, до страхового стажу не зараховано періоди: з 27.08.1979 по 26.10.1979, з 23.03.1982 по 01.04.1982, з 11.05.1982 по 31.07.1985, з 28.09.1985 по 28.11.1985, з 06.12.1985 по 26.05.1986, з 03.06.1986 по 08.08.1990, з 09.08.1990 по 30.09.1990, з 02.10.1990 по 29.07.1992, з 01.08.1992 по 25.06.1996, з 10.07.1996 по 12.02.1997, з 18.02.1997 по 04.10.2001, з 14.11.2001 по 28.10.2002, з 06.11.2002 по 09.09.2014. Додатково потребують уточнення довідкою періоди роботи: з 11.05.1982 по 31.07.1985 в УВС Івано-Франківського облісполкому - виправлення в номері наказу на звільнення; з 03.06.1986 по 08.08.1990 в Середньообському виробничо-технічному Управлінні зв`язку Главтранснафта - відсутній номер та дата наказу на звільнення. Щодо не зарахування до страхового стажу періоду військової служби зазначено, що не зараховано до страхового стажу позивача період військової служби відповідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 19.10.1979 у зв`язку із неможливістю визначити дату призову на військову службу. Уточнююча довідка відповідно до Порядку № 637 не надана. За трудовою книжкою також неможливо зарахувати період військової служби у зв`язку з тим, що в підставі внесення запису про період військової служби не зазначено серія та дата військового квитка, як передбачено Інструкцією. Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи в РФ з 01.01.1992 по 09.09.2014 зазначено, що до страхового стажу позивача неможливо зарахувати періоди роботи в РФ з наступних причин: з 03.06.1986 по 08.08.1990, з 09.08.1990 по 30.09.1990, з 02.10.1990 по 31.12.1991 - у зв`язку із виправленням дати народження на титульній сторінці трудової книжки; з 01.01.1992 по 29.07.1992, з 01.08.1992 по 25.06.1996, з 10.07.1996 по 12.02.1997, з 18.02.1997 по 04.10.2001, з 14.11.2001 по 28.10.2002, з 06.11.2002 по 31.12.2003 - у зв`язку із виправленням дати народження на титульній сторінці трудової книжки та виходом РФ з Угоди; з 01.01.2004 по 09.09.2014 - у зв`язку із виправленням дати народження на титульній сторінці трудової книжки, виходом РФ з Угоди та відсутністю інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні вимог позивача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.08.2023 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

Заява позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області була скерована в Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області по принципу екстериторіальності для опрацювання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 18.08.2023 № 47 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років. Вказаним рішенням встановлено, що вік заявника 61 рік 11 місяців 29 днів. До страховою стажу не зараховано періоди: 1) роботи за трудовою книжкою від 27.08.1979 серії НОМЕР_1 оскільки наявне виправлення в даті народження. Водночас потребує уточненню довідкою період роботи з 03.06.1986 по 08.08.1990 у Середньообському виробничо-технічному Управлінні зв`язку "Головтранснафта" - оскільки в трудовій книжки не зазначено підстави для внесення запису про звільнення з роботи; 2) період проходження військової служби (дату призову визначити не можливо) по 14.11.1981 за військовим квитком від 19.10.1979 серії НОМЕР_2 , який піддягає уточненню довідкою. Зазначено, що з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які працювали на території РФ призначаються на умовах, визначених Законом № 1058-ІV . При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РФСР по 31.12.1991. Позивач працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує (а.с.31, 32).

Згідно розрахунку стажу за пенсійною справою № 47 відповідачем враховано позивачу страховий стаж 4 роки 10 місяців 23 дні. До страхового стажу зараховано періоди: з 01.09.1976 по 04.08.1979 - навчання відповідно диплому № НОМЕР_3 виданого 04.08.1979 (2 роки 11 місяців 4 дні); з 05.06.2006 по 30.04.2007, з 01.08.2007 по 31.12.2007, з 01.02.2008 по 29.02.2008, з 20.12.2012 по 31.07.2013 - за даними Реєстру застрахованих осіб (1 рік 11 місяців 19 днів) (а.с.33).

В трудовій книжці на титульній сторінці від 27.08.1979 серії НОМЕР_1 в даті народження позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься виправлення у третій цифрі року народження - "6" (а.с.15).

Записами трудової книжки позивача від 27.08.1979 серії НОМЕР_1 підтверджені періоди робіт: з 27.08.1979 по 26.10.1979, з 23.03.1982 по 01.04.1982, з 11.05.1982 по 31.07.1985, з 28.09.1985 по 28.11.1985, з 06.12.1985 по 26.05.1986, з 03.06.1986 по 08.08.1990, з 09.08.1990 по 30.09.1990, з 02.10.1990 по 29.07.1992, з 01.08.1992 по 25.06.1996, з 10.07.1996 по 12.02.1997, з 18.02.1997 по 04.10.2001, з 14.11.2001 по 28.10.2002, з 06.11.2002 (а.с.15-20).

Згідно записів №№2, 3 трудової книжки серії НОМЕР_1 та згідно розділу 4 "проходження дійсної військової служби" військового квитка НОМЕР_2 05.11.1979 у період з 05.11.1979 по 14.11.1981 позивач проходив службу в лавах Радянської Армії (а.с.15, 28, 29).

На підставі наказу №76-к від 02.06.1986 у трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 внесено запис № 15 про прийняття позивача у порядку переводу водієм у Середнєобське виробничо-технічне Управління зв`язку "Головтранснафта" з 03.06.1986 (а.с.17). На підставі наказу №84-к від 01.06.1987 у трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 внесено запис № 16 про перевід позивача на посаду водій-механік 5 розряду. Згідно запису №17 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивача 08.08.1990 звільнено за власним бажанням, у графі №4 трудової книжки не зазначено підстави для внесення запису про звільнення позивача з роботи (а.с.17).

Відповідно до інформації з індивідуального (персоніфікованого) обліку №7) та довідки від 15.03.2023 №15-08/637 у період з 14.11.2001 по 09.09.2014 позивач працював у ТОВ "Газпром видобуток Ямбург" повні робочі дні вахтовим методом роботи з виробкою річної норми робочого часу та за цей період було сплачено страхові внески до Пенсійного Фонду РФ (13р. 9міс. 20дн.) (а.с.21-27).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон № 1058).

Умови призначення пенсії за віком врегульовані статтею 26 Закону № 1058-IV, відповідно до частини 1 якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 48 Кодекс законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудова книжка ведеться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів, тобто перебувають у трудових відносинах. На позаштатних працівників трудова книжка ведеться за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Також відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, відповідно до пунктів 2.2, 2.4 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

До прийняття наведеної вище Інструкції від 29.07.1993 № 58 порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами пунктів 2.2, 2.3 якої було також передбачено, що заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Оскаржуваним рішенням від 18.08.2023 № 47 до страховою стажу позивача не зараховано періоди роботи за трудовою книжкою від 27.08.1979 серії НОМЕР_1 оскільки наявне виправлення в даті народження.

В трудовій книжці від 27.08.1979 серії НОМЕР_1 на титульній сторінці в даті народження позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , міститься виправлення у третій цифрі року народження - "6" (а.с.15), однак такий її недолік не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливав на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того таке виправлення є незначним та не спростовує належність трудової книжки від 27.08.1979 серії НОМЕР_1 позивачу та достовірність інших відомостей про позивача: прізвище, ім`я, по батькові, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення, звільнення.

За таких обставин, відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 27.08.1979 у зв`язку із виправленням в даті народження у трудовій книжці.

Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що додатково потребує уточненню довідкою період роботи з 03.06.1986 по 08.08.1990 у Середньообському виробничо-технічному Управлінні зв`язку "Головтранснафта" - оскільки в трудовій книжки не зазначено підстави для внесення запису про звільнення з роботи.

Як встановлено, на підставі наказу №76-к від 02.06.1986 у трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 внесено запис № 15 про прийняття позивача у порядку переводу водієм у Середнєобське виробничо-технічне Управління зв`язку "Головтранснафта" з 03.06.1986 (а.с.17). На підставі наказу №84-к від 01.06.1987 у трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 внесено запис № 16 про перевід позивача на посаду водій-механік 5 розряду. Згідно запису №17 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивача 08.08.1990 звільнено за власним бажанням, у графі №4 трудової книжки не зазначено підстави для внесення запису про звільнення позивача з роботи (а.с.17).

Суд встановив, що записи про прийняття та звільнення з роботи у спірний період містять дати прийому, звільнення з роботи, а також завірені підписом відповідальної особи. Вказані записи скріплені однією печаткою під записом про звільнення.

Крім того, щодо аргументів відповідача про те, що додатково потребують уточнення довідкою періоди роботи з 11.05.1982 по 31.07.1985 в УВС Івано-Франківського облісполкому - виправлення в номері наказу на звільнення слід зазначити, що записи про прийняття та звільнення з роботи у вказаний період містять дати прийому, звільнення з роботи, а також завірені підписом відповідальної особи, вказані записи скріплені однією печаткою під записом про звільнення.

З огляду на вищенаведене, такі мотиви щодо відмови у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу суд оцінює критично, оскільки такі недоліки заповнення трудової книжки позивача при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, звільнення з роботи тощо) скріплені однією печаткою під записом про звільнення, не є достатньою підставою для не зарахування окремого періоду роботи особи до страхового стажу, адже визначальним є підтвердження факту виконання роботи, а не правильність заповнення трудової книжки.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду військової служби відповідачем зазначено, що не зараховано до страхового стажу позивача період військової служби відповідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 19.10.1979 у зв`язку із неможливістю визначити дату призову на військову службу. Уточнююча довідка відповідно до Порядку № 637 не надана. За трудовою книжкою також неможливо зарахувати період військової служби у зв`язку з тим, що в підставі внесення запису про період військової служби не зазначено серія та дата військового квитка, як передбачено Інструкцією.

Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічні положення викладені в частині першій статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з підпунктом "а" пункту 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 до трудової книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів наступних документів такі записи: про час служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах Комітету державної безпеки СРСР і Міністерства внутрішніх справ СРСР, у всіх видах охорони, на яку поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення зі служби.

Таким чином, вищевказаний пункт 2.17 Інструкції № 162 містить вимоги щодо записів у трудовій книжці про період військової служби, які передбачають обов`язкове зазначення дати призову (зарахування) і дати звільнення зі служби.

Згідно записів №№2, 3 трудової книжки серії НОМЕР_1 та згідно розділу 4 "проходження дійсної військової служби" військового квитка НОМЕР_2 у період з 05.11.1979 по 14.11.1981 позивач проходив службу в лавах Радянської Армії (а.с.15, 28, 29).

Враховуючи викладені обставини, період проходження позивачем військової служби в лавах Радянської Армії з 05.11.1979 по 14.11.1981 підлягає зарахуванню позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком.

Щодо незарахування відповідачем до страховою стажу позивача періоду роботи в РФ з 01.01.1992 по 09.09.2014 в оскаржуваному рішенні зазначено, що з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які працювали на території РФ призначаються на умовах, визначених Законом № 1058-ІV. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РФСР по 31.12.1991.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно частини 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зміст зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а та від 20.07.2020 у справі № 174/421/17(2-а/174/64/2017).

Згідно із статтею 2 Федерального Закону РФ №173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в РФ", який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду РФ, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території РФ особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду РФ.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством РФ (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Згідно із частиною другою статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі РФ від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).

Отже, відповідно до законодавства РФ має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством РФ. Водночас, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території РФ, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду РФ за цей період.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує вищенаведені висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі №360/4129/20.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , інформації з індивідуального (персоніфікованого) обліку №7 та довідки від 15.03.2023 №15-08/637 у період з 14.11.2001 по 09.09.2014 позивач працював у ТОВ "Газпром видобуток Ямбург" повні робочі дні вахтовим методом роботи з виробкою річної норми робочого часу та за цей період було сплачено страхові внески до Пенсійного Фонду РФ (13р. 9міс. 20дн.) (а.с.21-27).

Отже, позивач підтвердив страховий стаж за спірний період відомостями індивідуального (персоніфікованого) обліку, надав докази сплати страхових внесків за цей період до Пенсійного Фонду РФ.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, слід зарахувати періоди роботи в РФ з 01.01.1992 по 09.09.2014.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Як встановлено, оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 18.08.2023 № 47 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років. Вказаним рішенням встановлено, що вік заявника 61 рік 11 місяців 29 днів (а.с.31, 32).

Згідно розрахунку стажу за пенсійною справою № 47 відповідачем враховано позивачу страховий стаж 4 роки 10 місяців 23 дні. До страхового стажу зараховано періоди: з 01.09.1976 по 04.08.1979 - навчання відповідно диплому № НОМЕР_3 виданого 04.08.1979 (2 роки 11 місяців 4 дні); з 05.06.2006 по 30.04.2007, з 01.08.2007 по 31.12.2007, з 01.02.2008 по 29.02.2008, з 20.12.2012 по 31.07.2013 - за даними Реєстру застрахованих осіб (1 рік 11 місяців 19 днів) (а.с.33).

Враховуючи до страхового стажу роботи спірні періоди згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_2 , інформації з індивідуального (персоніфікованого) обліку №7 та довідки від 15.03.2023 №15-08/637: з 27.08.1979 по 26.10.1979, з 05.11.1979 по 14.11.1981, з 23.03.1982 по 01.04.1982, з 11.05.1982 по 31.07.1985, з 28.09.1985 по 28.11.1985, з 06.12.1985 по 26.05.1986, з 03.06.1986 по 08.08.1990, з 09.08.1990 по 30.09.1990, з 02.10.1990 по 29.07.1992, з 01.08.1992 по 25.06.1996, з 10.07.1996 по 12.02.1997, з 18.02.1997 по 04.10.2001, з 14.11.2001 по 28.10.2002, з 06.11.2002 по 09.09.2014 страховий стаж роботи позивача становить не менше 30 років.

Отже, позивач має достатній вік та стаж для призначення з 11.08.2023 пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, оскільки, згідно ч. 5. ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі суду слід: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 18.08.2023 № 47 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового стажу роботи періоди робіт та військової служби згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_2 , інформації з індивідуального (персоніфікованого) обліку №7 та довідки від 15.03.2023 №15-08/637: з 27.08.1979 по 26.10.1979, з 05.11.1979 по 14.11.1981, з 23.03.1982 по 01.04.1982, з 11.05.1982 по 31.07.1985, з 28.09.1985 по 28.11.1985, з 06.12.1985 по 26.05.1986, з 03.06.1986 по 08.08.1990, з 09.08.1990 по 30.09.1990, з 02.10.1990 по 29.07.1992, з 01.08.1992 по 25.06.1996, з 10.07.1996 по 12.02.1997, з 18.02.1997 по 04.10.2001, з 14.11.2001 по 28.10.2002, з 06.11.2002 по 09.09.2014; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) від 18.08.2023 № 47 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) до страхового стажу роботи періоди робіт та військової служби згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , військового квитка НОМЕР_2 , інформації з індивідуального (персоніфікованого) обліку №7 та довідки від 15.03.2023 №15-08/637: з 27.08.1979 по 26.10.1979, з 05.11.1979 по 14.11.1981, з 23.03.1982 по 01.04.1982, з 11.05.1982 по 31.07.1985, з 28.09.1985 по 28.11.1985, з 06.12.1985 по 26.05.1986, з 03.06.1986 по 08.08.1990, з 09.08.1990 по 30.09.1990, з 02.10.1990 по 29.07.1992, з 01.08.1992 по 25.06.1996, з 10.07.1996 по 12.02.1997, з 18.02.1997 по 04.10.2001, з 14.11.2001 по 28.10.2002, з 06.11.2002 по 09.09.2014.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.