Справа № 440/14383/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/14383/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не проведення та не виплати середнього заробітку (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023р. справа № 440/279/23, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023р. справа № 440/1472/23;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області провести та виплатити середній заробіток (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та обставин, встановленим судом;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом ГУНП в Полтавській області № 233 о/с від 29.07.2016 майора поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого Полтавського районного відділення поліції Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, звільнено зі служби в поліції 03 серпня 2016 року. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 440/279/23 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року у справі № 440/1472/23 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 07 листопада 2015 року по день фактичної виплати індексації. Разом з тим, відповідачем не проведено та не виплачено середній заробіток (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням статей 1, 12 Конвенції МОП «Про захист заробітної плати» № 95, статей 107, 116, 117 КЗпП України та з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023р. справа № 440/279/23 та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року у справі № 440/1472/23.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

Відповідач у відзиві на позовну заяву /а.с. 69 - 71/ проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі № 440/279/23 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, однак не було визначено розмір відшкодування під час затримки, тому відсутні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 коштів за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України.

Також звертав увагу на те, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Судової палати Верховного Суду з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Вказував, що позивачу при звільненні здійснено розрахунок на загальну суму 87082,26 грн, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі № 440/279/23 ОСОБА_1 у травні 2023 року виплачено кошти у сумі 141,95 грн, що становить лише 0,1 % від загальної суми, яка підлягала виплаті позивачу при звільненні.

Крім того, зауважував, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести та виплатити середній заробіток (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 № 440/1472/23 є передчасними, оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі № 440/1472/23 набрало законної сили лише 17.10.2023, тобто до подання адміністративного позову ОСОБА_1 до суду.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19.10.2023 відповідачем подано до суду клопотання про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ГУНП в Полтавській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні /а.с. 58 - 61/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Визначено позивачеві усунути недоліки протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, щодо не проведення та не виплати середнього заробітку (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023р. справа № 440/279/23 та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести та виплатити середній заробіток (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та обставин, встановленим судом) з доказами поважності причин його пропуску /а.с. 85 - 87/.

04 грудня 2023 року позивачем подано до суду заяву про поновлення процесуального строку /а.с. 88 - 91/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 продовжено розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 117/.

Ухвалою суду від 12.12.2023 заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, щодо не проведення та не виплати середнього заробітку (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023р. справа № 440/279/23 та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести та виплатити середній заробіток (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та обставин, встановленим судом. У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Полтавській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено /а.с. 120 - 122/.

Ухвалою суду про витребування доказів від 12.12.2023 витребувано від Головного управління Національної поліції в Полтавській області відомості про усі суми грошового забезпечення, які належали позивачу при звільненні та були нараховані і виплачені позивачеві при звільненні; докази на підтвердження факту виплати таких сум; інформація про те, чи здійснювалося нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів позивачеві на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 № 440/1472/23, якщо так, докази на підтвердження нарахування та виплати /а.с. 125/.

19 грудня 2023 року до суду від Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 12.12.2023.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

07.11.2015 ОСОБА_1 був призначений оперуповноваженим Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.11.2015 № 8 о/с /а.с. 74/.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.07.2016 № 233 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) 03.08.2016 /а.с. 74, зворот/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі №440/279/23, яке набрало законної сили 17.03.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми компенсації втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з затримкою термінів її виплати задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 на підставі положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. /а.с. 134 - 136/.

На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області у травні 2023 року нараховано індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 в сумі 176,34 грн, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб (18 %) в сумі 31,74 грн та військовий збір (1,5 %) в сумі 2,65 грн, що підтверджено довідкою ГУ НП в Полтавській області від 12.10.2023 № 1347/115/29/10/01-2023 /а.с. 63/.

Нараховану індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 за вирахуванням податків і зборів у сумі 141,95 грн виплачено позивачу 23.05.2023 згідно з платіжною інструкцією № 1255 від 22.05.2023 /а.с. 64/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі №440/1472/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 07 листопада 2015 року по день фактичної виплати індексації. В іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с. 137 - 139/.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі №440/1472/23 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишено без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023 року, - без змін /а.с. 140 - 141/.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі №440/1472/23 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області у листопаді 2023 року нараховано компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 07 листопада 2015 року по день фактичної виплати індексації на суму 156,19 грн, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб (18 %) в сумі 28,11 грн та військовий збір (1,5 %) в сумі 2,34 грн, що підтверджено довідкою ГУ НП в Полтавській області від 18.12.2023 № 1860/115/29/10/01-2023 /а.с. 130, зворот/.

Нараховану компенсацію втрати частини доходів за вирахуванням податків і зборів у сумі 125,74 грн виплачено позивачу 10.11.2023 згідно з платіжною інструкцією № 3277 від 08.11.2023 /а.с. 131/.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення та не виплати середнього заробітку (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023р. справа № 440/279/23, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 червня 2023р. справа № 440/1472/23, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За приписами частин 1, 4, 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом статті 1 Кодексу законів про працю України /далі - КЗпП України, у редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин/ Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України (у редакції, чинній на час звільнення позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України (у редакції, чинній на час звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таке правове регулювання відповідає міжнародним стандартам, які закріплені у Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, статтею 1 якої визначено, що відповідно до мети цієї Конвенції термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.

Відповідно до пункту 2 статті 12 Конвенції коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Статтею 117 КЗпП України (в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати ( далі - Порядок № 100).

Абзацами першим, другим, четвертим пункту 2 Порядку №100 встановлено, що Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 за № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок № 260) передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Отже, грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

При цьому, оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, тому числі й після прийняття судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звільнений зі служби в поліції 03.08.2016 згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 29.07.2016 № 233 о/с /а.с. 74, зворот/.

23.05.2023 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі №440/279/23, яке набрало законної сили 17.03.2023, позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016, в сумі 141,95 грн згідно з платіжною інструкцією № 1255 від 22.05.2023 /а.с. 64/.

Таким чином, належні при звільненні позивачу суми відповідачем у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, не виплачено, при цьому нарахування та виплату позивачеві його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку всупереч вимогам статті 117 КЗпП України не здійснено.

Крім того, 10.11.2023 Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі №440/1472/23 позивачу виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по день фактичної виплати індексації у розмірі 125,74 грн згідно з платіжною інструкцією № 3277 від 08.11.2023.

Суд враховує, що відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

В силу вимог статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з підпунктом 2.2.8. пункту 2.2. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 13.01.2004 N 5, суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Отже, суд приходить до висновку, що Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області допущено бездіяльність щодо не проведення та не виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 по день фактичного розрахунку, з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, яка підлягає визнанню протиправною, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд, надаючи оцінку застосуванню положень статті 117 КЗпП неодноразово наголошував на обов`язку визначення розміру середнього заробітку за час затримки органом, який виносить рішення по суті спору, зокрема у постановах від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19, від 26.11.2020 у справі № 520/1365/2020, від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, та у подальшому підтриманий у постанові від 21.03.2023 у справі № 640/11699/21 та інш.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, Велика Палата Верховного Суду взяла до уваги, що звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому, оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас, у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Велика Палата Верховного Суду в зазначеній у постанові підсумувала, що з огляду на мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зменшення судом розміру означеного середнього заробітку, передбаченого статтею 117 Кодексу законів про працю України, має залежати від розміру недоплаченої суми, належної працівникові при звільненні.

Ці висновки підтримані Великою Палатою Верховного Суду і у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

На підтримку наведеної вище позиції Великої Палати Верховного Суду, 30.11.2020 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі № 480/3105/19. У цьому судовому рішенні у частині, що стосується виплати середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку, Верховний Суд зазначив про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Застосовучи означені підходи до обставин цієї справи, суд враховує таке.

При звільненні позивача 03.08.2016 відповідачем не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016, в сумі 141,95 грн, з урахуванням компенсації втрати частини доходів у розмірі 125,74 грн.

Довідкою про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1 від 18.12.2023 № 1861/115/29/10/01-2023 підтверджено, що при звільненні позивачу до виплати визначено суму грошового забезпечення 38 446,78 грн /а.с. 131, зворот/.

Таким чином, загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складав 38714,47 грн., з яких 38 446,78 грн - основні і додаткові види грошового забезпечення, що складає 99,3 %, 141,95 грн - індексація грошового забезпечення, з урахуванням 125,74 грн - компенсації втрати частини доходів, що складає 0,7 %.

Строк затримки розрахунку при звільненні із позивачем складає більше 6 місяців, разом з тим, з огляду на вимоги статті 117 КЗпП України, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не може перевищувати суми середнього заробітку за 6 місяців.

Із довідки № 1452/115/29/09/01-2023 від 19.10.2023 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 /а.с. 73/ слідує, що середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 складає 180,33 грн (5500 + 5500)/61.

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не може перевищувати 32 820,06 грн (180,33 х 182 календарні дні (з 03.08.2016 по 03.02.2017).

З огляду на те, що з урахуванням сформованих Верховним Судом підходів, розмір середнього заробітку за статтею 117 Кодексу законів про працю України має розраховуватися у відсотковому відношенні прямо пропорційно до несвоєчасно нарахованих та виплачених сум відповідачем, належних позивачу при звільненні, за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 229,74 грн (32820,06 х 0,7 %), який є справедливим, пропорційним і таким, що відповідає обставинам цієї справи.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 коштів за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України відсутні, оскільки рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі № 440/279/23 не було визначено розмір відшкодування під час затримки. Суд наголошує, що стягнення середнього заробітку не було предметом спору у справі № 440/279/23, при цьому розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні може бути проведений за умов фактичного розрахунку, тоді як такі умови на час розгляду справи № 440/279/23 були відсутні.

Суд також критично оцінює твердження відповідача про передчасність позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести та виплатити середній заробіток (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 № 440/1472/23, оскільки рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі № 440/1472/23 набрало законної сили лише 17.10.2023, тобто до подання адміністративного позову ОСОБА_1 до суду. Суд зазначає, що в силу вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено обставини, пов`язані із фактичним виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 у справі № 440/1472/23, суд не вбачає перешкод для врахування цих обставин та розгляду позовних вимог.

Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, на підставі на частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не проведення та не виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 по день фактичного розрахунку, з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення, а також стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 229,74 грн. Таким чином позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Виходячи з того, що судом визначено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області провести та виплатити середній заробіток (додаткове грошове забезпечення) ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку з урахуванням ст. 1, 12 Конвенції МОП "Про захист заробітної плати" № 95, ст. 107, 116, 117 КЗпПУ, ст. 1-3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та обставин, встановленим судом, задоволенню не підлягають.

Відтак позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

З огляду на те, що судом обрано спосіб захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача коштів, а також враховуючи наявні матеріали справи, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт.

Таким чином, клопотання позивача про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення не підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не проведення та не виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 03.08.2016 по день фактичного розрахунку, з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 229,74 грн (двісті двадцять дев`ять гривень сімдесят чотири копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол