Справа № 260/10547/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 січня 2024 рокум. Ужгород№ 260/10547/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 94 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про відмову у перетинанні державного кордону, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до 94 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про відмову у перетинанні державного кордону.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням інспектора прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) майстер - сержантом ОСОБА_2 від 29.10.2023 року було відмовлено громадянину України ОСОБА_3 у перетинанні державного кордону на виїзд з України.

Вказана відмова аргументована тим, що у зв`язку з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 р.» громадянина України ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду з України, так як він не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підстави для виїзду за кордон визначені п. 2-6 ПКМУ № 57 категорії осіб, яким дозволяється виїзд за межі України, визначено абз. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме громадяни України, які самостійно виховують хоча б одну дитину віком до 18 років. За рішенням суду та за згодою двох сторін визначено проживання дитини з батьком, а також батько на добровільній основі відмовився від сплати аліментів на неповнолітнього сина.

Позивач не погоджується з рішенням відповідача, вважає його протиправним та необгрунтованим, оскільки, позивач на підтвердження статусу «одинокий батько», що надає право на перетин кордону надав представнику прикордонної служби такі документи: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_4 , 2013 року народження, а також судове рішення народного суду повіту Фенсінь провінції Цзянсі з цивільної справи за номером (2022) Гань 0921 Мінь Чу № 2171, зі змісту якого, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано та виховання і витрати на виховання дитини NIKITA PIROHOV, народженої у шлюбі, бере на себе відповідач ОСОБА_7 .

За таких обставин позивач вважає, що рішення відповідача про відмову в перетинанні державного кордону від 29.10.2023 року прийняте не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 08.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Одночасно, за клопотанням позивача, вказаною ухвалою було витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію, що зберігається в базі даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" про перетинання державного кордону України за період з 05.03.2020 року по 28.11.2023 року громадянки Китаю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер посвідчення особи громадянина НОМЕР_2 .

13.12.2023 року на електронну пошту суду та 20.12.2023 року засобами поштового зв`язку, до суду надійшли листи Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №№ 91-61260/18/23-Вих, 91-61357/18/23-Вих, зі змісту яких, запитувана ухвалою суду інформація не може бути надана, оскільки прізвище, ім`я особи не вказано латинськими літерами.

14.12.2023 року позивачем направлено до суду фотокопію посвідки на постійне проживання в Україні виданої на ім`я громадянки Китаю - ОСОБА_5 , де її прізвище та ім`я, дата народження та громадянство - зазначені латинськими літерами.

18.12.2023 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого, 94 прикордонний загін позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі у зв`язку з тим, що вони є безпідставними та необґрунтованими, такими що не відповідають чинному законодавству України.

Зазначає, що 29.10.2023 року на виїзд з України у міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Малий Березний» прибув громадянин України ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На паспортний контроль вищевказаний громадянин пред`явив: паспорт громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_3 виданий 03.09.2018 року, однак наданий на паспортний контроль паспортний документ не надає права на перетин ДКУ згідно ПКМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону України громадянами України» (зі змінами) та ст. 20 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України».

Крім того, позивач, під час проходження паспортного контролю 29.10.2023 року, надав нотаріально завірений переклад судового рішення за цивільною справою прийнятою Народним судом повіту Фенсінь провінції Цзянсі Китайської Народної Республіки рішення Гань 0921 Мінь Чу № 2171 від 2022 року.

Згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» дозволено виїзд за межі території України, які самостійно виховують дитину віком до 18 років, а згідно рішення Гань 0921 Мінь Чу № 2171 від 2022 року, яке надав громадянин України ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 на паспортний контроль, визначено місце проживання з батьком, що не є самостійною підставою для перетину державного кордону.

Враховуючи викладене, 29.10.2023 року, було прийнято Рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України який досяг 16-річного віку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно п. 3 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/20/22 «Про введення воєнного стану в Україні» щодо введення тимчасових обмежень конституційних прав і свободи людини і громадянина, передбачених статтею 33 Конституції України вищевказаному громадянину тимчасово обмежено у праві виїзду з України, так як він не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підстави для виїзду за кордон визначені п.2-6 ПКМУ №57 категорії осіб, яким дозволяється виїзд за межі України, визначено абз.5 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме громадяни України які самостійно виховують хоча б одну дитину віком до 18 років.

25.12.2023 року до суду позивачем подано відповідь на відзив, де позивач не погоджується з доводами відповідача та вважає, що викладені в них цитування норм матеріального права, не спростовують підстави заявленого ним позову, а також письмові докази на які посилався позивач на підтвердження позовних вимог.

В контексті наведеного, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, ч. 4 ст. 9 КАС України встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Розглянувши матеріали справи, враховуючи надану Державною прикордонною службою відповідь щодо необхідності уточнення даних для надання інформації, витребуваної ухвалою суду від 08.12.2023 року, суд приходить висновку про необхідність повторного витребування доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Приписами частин першою, п`ятою - шостою статті 80 КАС України унормовано, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

В силу ч. 8 ст. 80 КАС України, у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 80, 94, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд -

УХВАЛИВ:

1. Витребувати у Державної прикордонної служби України інформацію, що зберігається в базі даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" про перетинання державного кордону України за період з 05.03.2020 року по 28.11.2023 року громадянки Китаю ОСОБА_5 (прізвище та ім`я латинськими літерами - ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер посвідчення особи громадянина НОМЕР_2

2. Витребувані докази (належно засвідчені на відповідність оригіналу копії доказів) повинні бути надані суду в п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали шляхом реєстрації в канцелярії суду, надіслання рекомендованим відправленням або через систему "Електронний суд".

3. У випадку неможливості надання витребуваних доказів слід завчасно повідомити про це суд у письмовій формі, зазначивши причини неможливості подання таких доказів.

4. Попередити, що у випадку невиконання ухвали суду без поважних причин суд застосує передбачені статтею 149 КАС України заходи процесуального примусу (штраф в розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб).

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Рейті