Справа № 420/29700/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за участю третьої особи на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, в частині не надання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області висновків про повернення з Державного бюджету України в сумі 237 394,90 гривень на підставі заяви про повернення помилково безпідставно сплачених в період з 2007-2022 роки грошових зобов`язань за податок на земельну ділянку; зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України в Одеській області прийняти висновок про повернення ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 3) з Державного бюджету України помилково безпідставно сплачених в період з 2007 року по 2022 рік грошових зобов`язань за податок на земельну ділянку в сумі 237 394,90 гривень та надати його до виконання в Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області не розглянуло по суті і не задоволено заяву щодо повернення невірно сплачених грошових зобов`язань, на рахунок в установі банку АТ «ПУМБ» на банківські реквізити: НОМЕР_2 , при виявленні помилок нарахування податкових зобов`язань на земельний податок. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з даною позовною заявою.

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, вважаючи їх необґрунтованими, з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід. № ЕС/16362/23 від 27.11.2023 р.), наголошуючи, зокрема, що Головним управлінням ДПС в Одеській області здійснено перерахунок суми податку, за результатами якого податкові повідомлення-рішення № 672706- 2406-1533 вiд 07.06.2021р. на суму 62368,12грн. та №-1533 вiд 01.08.2022р. на суму 68604,93грн., якими позивачеві визначено податкові зобов`язання по земельному податку, вважаються скасованими (відкликаними), та внесено реєстраційні зміни стосовно земельної ділянки площею 0,0853 га, цільове призначення - (03.07) для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (магазини), за адресою: АДРЕСА_1 , дата закінчення 31.12.2022р. Отже, станом на 05.09.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області здійснено відповідні заходи щодо приведення ІКП в належний стан шляхом коригування до зменшення нарахованої суми за КБК 18010700 земельного податку з фізичних осіб за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 року в розмірі 130973,05 гривень. Додатково відповідачем зазначено, що по заяві ОСОБА_1 (вх. №64345/6 від 18.08.2023р.) про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені на суму 80613,13грн. земельного податку з фізичних осіб, зараховано 06.09.2023 р. на інший бюджетний рахунок КБК 18010300.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/29700/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за участю третьої особи на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами по справі, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , відповідно інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу, за податковий період з 2012-2020 рік самостійно визначила та задекларувала, з врахуванням уточнених декларацій, суму податкового зобов`язання у розмірі - 184 947,07грн., та фактично сплатила за відповідний період - 185 739,86 грн.

Також, згідно відомостей інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується з 01.01.2021 року земельна ділянка площею 0,0853 га, цільове призначення - (03.07) для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (магазини), за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інтегрованої картки платника (КБК 18010700 - земельний податок з фізичних осіб) 29.08.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області нараховано земельний податок за 2021 рік за вищевказану земельну ділянку згідно податкового повідомлення-рішення № 672706- 2406-1533 вiд 07.06.2021р. - на суму 62368,12 грн. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено за 2021 рік - 62368,20 грн., сума переплати станом на 31.12.2021 рік складала - 8 245,01 грн.

29.11.2022р. Головним управлінням ДПС в Одеській області нарахований земельний податок за 2022 рік, згідно податкового повідомлення-рішення №-1533 вiд 01.08.2022р. на суму 68 604,93 грн. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено - 10 000,00 грн., заборгованість станом на 31.12.2022 рік склала 50 359,92 грн.

05.06.2023 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просила взяти до уваги помилковість нарахування, визначення податкових зобов`язань на земельний податок за 2007- 2022 роки, у зв`язку з відсутністю земельної ділянки на праві власності/оренди, та повернути помилково сплачені суми грошового зобов`язання щодо сплати земельного податку в загальній сумі 326 252, 03 гривень. Також, ОСОБА_1 просила у разі наявності податкового боргу на нерухоме майно вжити заходи для його повного погашення, та суму 326 252, 03 гривень, за мінусом погашення податкового боргу, перерахувати на рахунок в установі банку АТ «ПУМБ» Код , банківські реквізити: НОМЕР_2 .

20.07.2023 року, за наслідками розгляду вказаного звернення, Головним управлінням ДПС в Одеській області надано листом за вих. № 33935/6/15-32-24-10-06, повідомлено, що: - «відповідно інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу за податковий період з 2012-2020 р.р. ОСОБА_1 самостійно визначено та задекларовано, з врахуванням уточнених декларацій суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті, у розмірі - 184947,07грн., фактично сплачено за відповідний період - 185 739,86 грн. Таким чином, відповідно до п.54.1 ст.54, п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), вище вказана перерахована сума податкового зобов`язання є узгодженою та не підлягає оскарженню. Відповідно інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу а ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується з 01.01.2021 року земельна ділянка площею 0,0853 га, цільове призначення (03.07) для Будівництва і обслуговування будівель торгівлі (магазини), за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інтегрованої картки платника (КБК 18010700 - земельний податок фізичних осіб) 29.08.2021 р. нарахований земельний податок за 2021 рік за вищевказану земельну ділянку згідно податкового повідомлення - рішення №-1533 від 07.06.2021р. на суму 62368,12 грн. Сплачено за 2021 рік 62368,20 грн., сума переплати станом на 31.12.2021 рік складає 8245,01 грн. 29.11.2022р. нарахований земельний податок згідно ППР №- 1533 від 01.08.2022р. на суму 68604,93грн.. Сплачена заборгованість станом на 31.12.2022 рік складає 50359,92 грн.. 10000,00 грн. Разом з цим на підставі п.286.5 ст. 286 ПКУ, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). ОСОБА_1 надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, за якою відомості про права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. Крім того Южненською міською радою листом від 01.06.2023 №23766/5 надано відповідь, в якій повідомлено про відсутність договорів оренди землі та договорів купівлі-продажу з ОСОБА_1 . Також зазначено, що нежитлові вбудовано-прибудовані приміщення які перебувають у власності земельних ділянок вищезазначеної фізичної особи розташовані на несформованій земельній ділянці. Таким чином Головним управлінням ДПС в Одеській області здійснено перерахунок суми податку, за результатами якого податкові повідомлення рішення №-1533 від 07.06.2021 р. на суму 62368,12 грн. та №-1533 від 01.08.2022р. на суму 68604,93 грн., якими визначено податкові зобов`язання по земельному податку вважаються скасованими (відкликаними) та внесено реєстраційні зміни стосовно земельної ділянки площею 0,0853 та, цільове призначення (03.07) для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (магазини), за адресою: АДРЕСА_1 дата закінчення 31.12.2022 р.»

Не погоджуючись із вищевказаною позицією Головного управління ДПС в Одеській області, ОСОБА_1 звернулася до Державної податкової служби України зі скаргою на лист-відповідь від 20.07.2023 року за вих.. № 33935/6/15-32-24-10-06, яку Листом Державної податкової служби від 20.09.2023 року за вих.. № 4789/Р/99-00-24-02-01-09, залишено без задоволення, та вказано, що ГУ ДПС скасовано (відкликано) сформовані податкові повідомлення-рішення по сплаті земельного податку за 2021-2022 роки у сумі 150975,05 грн., та інтегрована картка платника по земельному податку з фізичних осіб приведена до відповідності.

Вважаючи такі дії Головного управління ДПС в Одеській області протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії, є такими що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України (надалі також ПК України), помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.3 статті 43 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Пунктом 43.4 статті 43 ПК України передбачено, що платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Згідно з пунктом 43.6 статті 43 ПК України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Відповідно до пункту 43.6 статті 43 ПК України, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Згідно з абзацом першим пункту 3 розділу І Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 (далі Порядок №787), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані у заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком головного управління Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я головного управління Казначейства, або поштовим переказом через підприємства поштового зв`язку, вказані у заяві платника (його довіреної особи) (абзац 2 пункт 3 розділ І Порядку №787).

Абзацом першим пункту 5 розділу І Порядку №787 встановлено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (абзац 2 пункт 5 розділ І Порядку №787).

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзац 4 пункт 5 розділу І Порядку №787).

Аналіз положень вищезазначених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що у разі підтвердження факту помилкової сплати коштів до бюджету, вони можуть бути повернуті за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, при цьому єдиною підставою для відмови у поверненні надмірно сплачених коштів є наявність податкового боргу.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2018 у справі № 826/1460/16.

Зокрема, з наявних у справі письмових доказів, вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , відповідно інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу, за податковий період з 2012-2020 рік самостійно визначила та задекларувала, з врахуванням уточнених декларацій, суму податкового зобов`язання у розмірі - 184 947,07грн., та фактично сплатила за відповідний період - 185 739,86 грн.

Також, згідно відомостей інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується з 01.01.2021 року земельна ділянка площею 0,0853 га, цільове призначення - (03.07) для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (магазини), за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інтегрованої картки платника (КБК 18010700 - земельний податок з фізичних осіб) 29.08.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області нараховано земельний податок за 2021 рік за вищевказану земельну ділянку згідно податкового повідомлення-рішення № 672706- 2406-1533 вiд 07.06.2021р. - на суму 62368,12 грн. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено за 2021 рік - 62368,20 грн., сума переплати станом на 31.12.2021 рік складала - 8 245,01 грн.

29.11.2022р. Головним управлінням ДПС в Одеській області нарахований земельний податок за 2022 рік, згідно податкового повідомлення-рішення №-1533 вiд 01.08.2022р. на суму 68 604,93 грн. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачено - 10 000,00 грн., заборгованість станом на 31.12.2022 рік склала 50 359,92 грн.

05.06.2023 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просила взяти до уваги помилковість нарахування, визначення податкових зобов`язань на земельний податок за 2007- 2022 роки, у зв`язку з відсутністю земельної ділянки на праві власності/оренди, та повернути помилково сплачену суму грошового зобов`язання щодо сплати земельного податку в сумі 326 252, 03 гривень. Також, позивач просила у разі наявності податкового боргу на нерухоме майно вжити заходи для його повного погашення, та суму 326 252, 03 гривень, за мінусом погашення податкового боргу, перерахувати на рахунок в установі банку АТ «ПУМБ» Код , банківські реквізити: НОМЕР_2 .

Так, згідно з п. 4 розділу ІІ Порядку № 60 «Про затвердження Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення (перерахування) платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені» після надходження до територіального органу ДФС подана в електронній формі заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Журналу опрацювання заяв на повернення (далі - Журнал), який ведеться засобами інформаційно-телекомунікаційної системи органів ДФС.

Внесення до Журналу інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді, здійснюється працівником підрозділу, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку № 60 передбачено якщо за результатами розгляду заяви підрозділом територіального органу ДФС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, встановлено правомірність повернення коштів, працівник цього підрозділу вносить до Журналу відмітку про правомірність повернення відповідної суми коштів.

Внесення до Журналу відмітки про правомірність повернення коштів здійснюється не пізніше 18:00:

дев`ятого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви у разі повернення платежів, належних державному бюджету;

одинадцятого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви у разі повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами.

У разі якщо за результатами розгляду заяви правомірність повернення коштів не встановлено, у строки, визначені абзацами другим-четвертим цього пункту, підрозділ територіального органу ДФС, що виконує функції з адміністрування відповідного податку, збору, платежу, готує та направляє платнику письмове повідомлення з відмовою у поверненні коштів із зазначенням причини такої відмови.

Так, 20.07.2023 року, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.06.2023 року, Головним управлінням ДПС в Одеській області у Листі за вих.. № 33935/6/15-32-24-10-06, повідомлено, що: «відповідно інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу за податковий період з 2012-2020 рік ОСОБА_1 самостійно визначено та задекларовано, з врахуванням уточнених декларацій суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті у розмірі - 184947,07грн., фактично сплачено за відповідний період 185739,86 грн. Таким чином, відповідно до п.54.1 ст.54, п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), вище вказана перерахована сума податкового зобов`язання є узгодженою та не підлягає оскарженню. Відповідно інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу а ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковується з 01.01.2021 року земельна ділянка площею 0,0853 га, цільове призначення (03.07) для Будівництва і обслуговування будівель торгівлі (магазини), за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інтегрованої картки платника (КБК 18010700 - земельний податок фізичних осіб) 29.08.2021 р. нарахований земельний податок за 2021 рік за вищевказану земельну ділянку згідно податкового повідомлення - рішення №-1533 від 07.06.2021р. на суму 62368,12 грн. Сплачено за 2021 рік 62368,20 грн., сума переплати станом на 31.12.2021 рік складає 8245,01 грн. 29.11.2022р. нарахований земельний податок згідно ППР №- 1533 від 01.08.2022р. на суму 68604,93грн.. Сплачена заборгованість станом на 31.12.2022 рік складає 50359,92 грн.. 10000,00 грн. Разом з цим на підставі п.286.5 ст. 286 ПКУ, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). ОСОБА_1 надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна за якою відомості про права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. Крім того Южненською міською радою листом від 01.06.2023 №23766/5 надано відповідь в якій повідомлено про відсутність договорів оренди землі та договорів купівлі-продажу з ОСОБА_1 . Також вказаним листом зазначено, що нежитлові вбудовано-прибудовані приміщення які перебувають у власності земельних ділянок вищезазначеної фізичної особа розташовані на несформованій земельній ділянці. Таким чином Головним управлінням ДПС в Одеській області здійснено перерахунок суми податку, за результатами якого податкові повідомлення рішення №-1533 від 07.06.2021 р. на суму 62368,12 грн. та №-1533 від 01.08.2022р. на суму 68604,93 грн., якими визначено податкові зобов`язання по земельному податку вважаються скасованими (відкликаними) та внесено реєстраційні зміни стосовно земельної ділянки площею 0,0853 та, цільове призначення (03.07) для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (магазини), за адресою: АДРЕСА_1 дата закінчення 31.12.2022 р.»

Таким чином, з наведеного вбачається, що податковим органом взагалі не досліджувалось питання щодо наявності/ відсутності законодавчо передбачених підстав для повернення помилково сплачених ОСОБА_1 сум грошового зобов`язання за період 2007-2022 роки, по сплаті земельного податку, у загальній сумі 326252,03 гривень.

Натомість, суд зазначає, що вищевказаний Лист Головного управління ДПС в Одеській області від 20.07.2023 року № 33935/6/15-32-24-10-06, у жодному разі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду заяви позивача щодо повернення помилково сплачених сум грошового зобов`язання за період 2007-2022 роки, по сплаті земельного податку, у загальній сумі 326252,03 гривень, у контексті вище окреслених положень чинного законодавства. Адже з означеного Листа не вбачається ані задоволення вимог заявника, ані підстав щодо відмови у їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Так, У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно наукового висновку Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким; дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни "може", "має право", "за власної ініціативи", "дбає", "забезпечує", "веде діяльність", "встановлює", "визначає", "на свій розсуд". Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним; при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог; критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

У свою чергу, суд наголошує, що він не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

При цьому, з урахуванням позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 18.07.18 у справі №826/3520/15, зважаючи на природу та підстави даного спору, та враховуючи Науковий висновок щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією, суд вказує, що орган влади, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою у процесі прийняття відповідного рішення, в основі якого мають бути закладені конкретно визначені публічні інтереси. А завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд акцентує, що прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду заяви щодо наявності/ відсутності законодавчо передбачених підстав для повернення помилково сплачених, у період з 2007-2022 роки, грошових зобов`язань по земельному податку, та, як наслідок, подання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області висновку про повернення з Державного бюджету України відповідної суми грошових коштів, віднесено до дискреційних повноважень відповідача, а тому суд позбавлений можливості вручатися у дискреційні повноваження Головного управління ДПС в Одеській області, та зобов`язувати його прийняти висновок щодо повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України помилково сплачених нею грошових зобов`язань.

Водночас, враховуючи положення частини 1 статті 5, частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, з метою повного та ефективного захисту прав, свобод, та охоронюваних законом інтересів позивача, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області щодо не розгляду у законодавчо встановленому порядку заяви ОСОБА_1 від 05.06.2023 року про повернення помилково сплачених у період з 2007-2022 роки грошових зобов`язань по земельному податку, та зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в Одеській області у встановленому чинним законодавством порядку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2023 року щодо повернення помилково/ надміру сплачених нею грошових коштів по податку на земельну ділянку за 2007-2022 роки, з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 у справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином ст. 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia) та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia).

Відповідно до ч. 1, 3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за участю третьої особи на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії, є такими, що підлягають задоволенню частково, з вище окреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за участю третьої особи на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області щодо не розгляду у законодавчо встановленому порядку заяви ОСОБА_1 від 05.06.2023 року про повернення помилково сплачених у період з 2007-2022 роки грошових зобов`язань по земельному податку.

3. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Одеській області повторно у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2023 року щодо повернення помилково/ надміру сплачених нею грошових коштів по податку на земельну ділянку за 2007-2022 роки з урахуванням окреслених у судовому рішенні висновків та правової оцінки суду.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко