Справа № 320/37092/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року № 320/37092/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, в якому просить суд визнати протиправні дії та зобов`язати вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 залишено позовну заяву без руху.

На адресу суду від позивача надійшла заява на усунення недоліків з уточненим адміністративним позовом, в якому позивач просить;

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України щодо допущення відносно ОСОБА_1 непрямої дискримінації, яка виразилася відносно ОСОБА_1 у тому, що при рівних правах та обов`язках які мав пенсіонер Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 і пенсіонер Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Абрамчук Геннадій Віталійович відносно ОСОБА_2 заступник голови правління Пенсійного фонду України Ковпашко Ірина Василівна за вих. №30641-32275/A-03/9-2800/22 від 01.12.2022 надіслала на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві листа з повідомленням про необхідність повернення з 01.12.2019 до перегляду обчислення основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі його судового рішення від 30.05.2022 у справі №640/32309/21 у розмірі 79%, бо відповідне обчислення його основного розміру пенсії в розмірі 79% вирішувалося раніше іншим його судовим рішенням від 13.01.2020 у справі №640/5939/19, - проте відносно ОСОБА_1 відповідне повідомлення з боку Пенсійного фонду України на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про необхідність повернення з 01.10.2019 до перегляду обчислення основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі його судового рішення від 06.06.2022 у справі №160/9234/21 у розмірі 73%, - з урахуванням того, що відповідне обчислення основного розміру пенсії ОСОБА_1 у розмірі 73% так само вже вирішувалося іншим його судовим рішенням від 31.07.2018 у справі №804/4396/18, - надіслано не було.

- зобов`язати Пенсійний фонд України з урахуванням вимог ч.6 ст.245 КАС України у продовж 3 днів з дня набрання рішенням суду законної сили вирішити питання щодо поновлення ОСОБА_1 з 01.10.2019 основного розміру пенсії до 73%;

- зобов`язати Пенсійний фонд України принести ОСОБА_1 письмові вибачення щодо допущення відносно ОСОБА_1 непрямої дискримінації.

При цьому, в уточненому адміністративному позові позивач просить суд розгляд справи здійснювати без його участі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому призначена пенсія згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 73% грошового забезпечення. На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2023 по справі №160/9234/21 розмір його пенсії зменшено до 70% від грошового забезпечення. Позивач стверджує, що в адміністративній справі №804/4396/18 визначено його право на обчислення пенсії виходячи із 73% сум грошового забезпечення.

Позивач вважає, що Пенсійний фонд України зобов`язаний повідомити територіальний орган Пенсійного фонду про необхідність повернення з 01.12.2019 до перегляду основного розміру пенсії позивача на підставі рішення 06.06.2023 по справі №160/9234/21 у розмірі 73%, оскільки відповідне обчислення вже вирішено раніше судовим рішенням від 31.07.2018 в адміністративній справі №804/4396/18. Звертає увагу, що саме так відповідач вчиняв в аналогічних ситуаціях, зокрема і щодо пенсіонера ОСОБА_2 , чим допустив непряму дискримінацію щодо позивача.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позову не визнав, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Зазначив, що Пенсійний фонд України може здійснювати контроль за правильністю проведеного перерахунку пенсії особи, в тому числі, проведеного на виконання рішення суду, водночас не наділений повноваженнями щодо контролю за виконанням судового рішення, надання роз`яснення судового рішення.

Зазначив, що перевіряючи правильність обчислення Головним управлінням Пенсійного фонду України пенсії позивача на виконання рішення від 06.06.2022 по справі №160/9234/21, встановлено, на думку Фонду, що вищевказане рішення суду виконано в межах покладених судом зобов`язань.

У відповіді на відзив, позивач зазначив, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення основного розміру, яке визначено при призначенні є незмінним.

Погоджується з посилання відповідача на п.п. 6 п. 4 Положення №280, згідно, якого Пенсійний фонду України організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, однак звертає увагу, що відповідачем не здійснено контроль за правильністю проведеного перерахунку пенсії особи, в тому числі на виконання рішення суду.

18.12.2023 подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, оскільки позивачем пред`явлено вимогу, яка не підпадає під критерії, визначені ч. 2 ст. 257, ч. 5 ст.262 КАС України, тобто не підпадає під категорії справ, які розглядаються виключно за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а відтак, відповідно до ст.263 КАС України, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін як справа незначної складності.

Розглянувши матеріали справи та подане позивачем клопотання про виклик пенсіонера ОСОБА_2 , суд зазначає, що відповідно до ст. 92 КАС України виклик свідків здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.

Тобто, процесуальними нормами встановлені чіткі вимоги до заяви про виклик свідків, які є обов`язковими для врахування сторонами. При цьому, з аналізу наведених норм вбачається, що така заява може бути подана у випадку розгляду справи з викликом сторін за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, розгляд адміністративної справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що виключає можливість виклику та допиту свідків.

Суд не вбачає необхідності призначення розгляду справи в судовому засіданні та відмовляє у задоволенні клопотання позивача про виклик свідка.

18.12.2023 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: копії пенсійної справи позивача.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Враховуючи підстави та предмет заявленого позову, що обумовлюють межі з`ясування обставин в цій справі, суд приходить до висновку, про відсутність необхідності витребування зазначених вище доказів

На підстав вказаного, суд відмовляє у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

На момент призначення пенсії, основний розмір становив 73% грошового забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області встановити ОСОБА_1 основний розмір пенсії - у розмірі 73% суми грошового забезпечення, вказаного у довідці про розмір його грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, а саме з 1 січня 2016 року, та здійснити відповідні виплати.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 замінено сторону - боржника у виконавчому провадженні ВП№58048153, відкритому за виконавчим листом №804/4396/18, виданим Дніпропетровським окружним адміністративним судом 20.12.2018 року, з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053).

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2020 у справі №640/18059/20 Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України видано довідку №22/6-1410 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.09.2019, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції України» за прирівняною посадою, до якої включено наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 3000,00 грн.; оклад за спеціальним званням - 2200,00 грн.; надбавку за стаж служби в поліції (50 %) - 2600,00 грн.; надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції (60 %) - 4680,75 грн.; надбавку за службу в умовах режимних обмежень (10 %) - 300,00 грн.; премія (35,85 %) - 4581,63 грн. Всього для обчислення пенсії - 17 361,63 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2022 по справі №160/9234/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 07.04.2021 №22/6-1410 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.10.2019.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.01.2019 по 31.09.2019 основний розмір пенсії позивача обчислювався виходячи із 73%, а з 01.10.2019, здійснивши перерахунок за рішенням суду від 06.06.2022 по справі №160/9234/21, розмір пенсії позивача зменшено до 70% від грошового забезпечення.

02.03.2023 позивач звернувся до Пенсійного фонду України з заявою, в якій просив вжити заходів щодо вивчення його пенсійної справи та поновлення виплати пенсії виходячи із розміру 73% грошового забезпечення, враховуючи рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18.

Листом від 30.03.2023 відповідачем повідомлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі йому проведено перерахунок пенсії в розмір 73%, а Окружним адміністративним судом міста Києва по справі №160/9234/21 не досліджувалося питання застосування відсоткового розміру пенсії позивача. Повідомлено, що рішення суду виконані у межах повноважень.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ст.63 Закону №2262-XII перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280 (далі - Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пунктом 4 Положення №280 передбачено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого: розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, я к і згідно із законодавством проводиться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України (п.п.4); організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством (п.п.6).

Згідно п.7 Положення №280, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні управління.

Відповідно до пп.5 п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485 (зі змінами) (далі - Положення №28-2), Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд зауважує, що розглядаючи, звернення позивача, Пенсійним фондом України, не досліджено всебічно матеріали пенсійної справи позивача, та безпідставно зазначено, що рішення суду, ухвалені на користь позивача виконані у межах повноважень з огляду на таке.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18 зобов`язано встановити ОСОБА_1 основний розмір пенсії - у розмірі 73% суми грошового забезпечення, вказаного у довідці про розмір його грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.01.2019 по 31.09.2019 основний розмір пенсії позивача обчислювався виходячи із 73%, однак з 01.10.2019, здійснивши перерахунок за рішенням суду від 06.06.2022 по справі №160/9234/21, розмір пенсії позивача знову зменшено до 70% від грошового забезпечення.

Суд погоджується із доводами відповідача, що при винесенні рішення у справі №160/9234/21 судом не досліджувалося питання застосування відсоткового розміру грошового забезпечення.

Водночас, як зазначалося вище, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області встановити ОСОБА_1 основний розмір пенсії - у розмірі 73% суми грошового забезпечення, вказаного у довідці про розмір його грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року, яка виготовлена ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, а саме з 1 січня 2016 року, та здійснити відповідні виплати.

Отже, в мажах адміністративної справи №804/4396/18 встановлено, що пенсію позивачу слід обчислювати виходячи із 73% сум грошового забезпечення.

Відтак з огляду на положення ст. 78 КАС України, зазначені вище обставини мають силу преюдиції та не підлягають повторному доказуванню у цій справі, тому суд повторно їх не встановлює.

Суд критично ставить до доводів відповідача, про те, що ним перевірено правильність виконання рішення суду від 06.06.2022 по справі №160/9234/21, а незгода позивача з виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18 може бути вирішена в порядку ст. 383 КАС України.

Судом встановлено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18 було виконане в рамках виконавчого провадження ВП№58048153, відкритому за виконавчим листом №804/4396/18 та з 01.01.2016 по 31.09.2019 основний розмір пенсії позивача обчислювався виходячи із 73%, однак саме при виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2022 по справі №160/9234/21, з 01.10.2019, здійснивши перерахунок, розмір пенсії позивача знову зменшено до 70% від грошового забезпечення.

Відтак, виконуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2022 по справі №160/9234/21, Головним управлінням Пенсійного фонду України порушено право позивача на обчислення основного розмір пенсії - у розмірі 73% суми грошового забезпечення, яке вже встановлено іншим судовим рішенням та не потребує повторному доказуванню.

Таким чином, суд звертає увагу, що відповідачем залишено поза увагою рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18, яким визначено право позивача на обчислення основного розміру пенсії, починаючи із 01.01.2016 у розмірі 73% суми грошового забезпечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Пенсійним фондом України, всупереч п.п.4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України не здійснено координування та контролю роботи територіальних органів щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсії позивачу, зокрема всебічно не перевірено правильність перерахунків при виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2022 по справі №160/9234/21 та залишено поза увагою рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18, зменшивши основний розмір пенсії до 70% суми грошового забезпечення

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача вирішити питання щодо поновлення позивачу з 01.10.2019 основного розміру пенсії, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Порядку №1279, передбачено, що вказаний Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.

Тобто, Порядком №1279 ніяким чином не змінено повноваження Пенсійного фонду України та його територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком №1279, не передбачає участі Пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії та поновлення будь яких виплат. Фінансування виплати пенсій здійснювалось до 01.04.2021 року також Пенсійний фонд України, але через територіальні органи.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині, оскільки такий поновлення прав позивача не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право.

До того ж, суд не вбачає підстав для встановлення триденного строку для поновлення прав, свобод та інтересів позивача , які належать до предмету порушеного ним спору у публічних правовідносинах.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивачем не доведено, що ефективний захист його порушеного права потребує також задоволення вищевказаної вимоги «про встановлення триденного строку відповідно до ч.5 ст. 245 КАС України», які належать до предмету порушеного ним спору у публічних правовідносинах, пов`язаних із здійсненням контролю за територіальним органом, що здійснює виплату пенсії».

У свою чергу, у даному випадку, належним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача здійснити координування та контроль роботи територіального органу щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсії позивачу на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18 виходячи із 73% суми грошового забезпечення

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати письмові вибачення щодо непрямої дискримінації, суд зазначає таке.

За визначенням частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

У рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що лише розрізнення, яке базується на персональній ознаці, за якою особа чи групи осіб відрізняються один від одного, можна характеризувати як дискримінацію (рішення у справах «Карсон та інші проти Сполученого Королівства», «Кьєльдсен, Буск Мадсен і Педерсен проти Данії»). Суд деталізує вимоги до природи ознак, за якими забороняється дискримінація, та встановлює, що категорія «інші ознаки» поширюється винятково на такі ознаки, які за своєї природою є достатньо подібними до ознак, які вже перелічені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тобто відносяться до визначального для ідентичності особи вибору або є невід`ємними, вродженими та незмінними характеристиками (рішення у справі «Петерка проти Чеської Республіки»).

Отже, факт дискримінації може бути встановлений лише у випадку, коли розрізнення у ставленні до особи вмотивоване притаманною їй певною персональною ознакою.

В той же час, суд зауважує, що позивачем не наведено та не підтверджено належними та допустимими доказами наявність дискримінаційних ознак у діях відповідача, що виражені у неповному дослідженні матеріалів пенсійної справи позивача,

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір", тому підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 143, 245, 242-246, 251, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України, яка виразилася у неналежному координуванні та контролі роботи територіального органу -Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсії ОСОБА_1 виходячи із 73% суми грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити координування та контроль роботи територіального органу - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2018 по справі №804/4396/18 виходячи із 73% суми грошового забезпечення, зокрема з 01.10.2019.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.