Справа № 460/52959/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2023 року м. Рівне №460/52959/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач - 1) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області від 07.07.2022 №54 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.07.2022, із зарахуванням до страхового стажу 28 років 5 місяців 28 днів, із яких 5 років 7 місяців 25 днів страхового стажу за списком №2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із наданням всіх необхідних документів. Відповідач - 1 відмовив у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 29 років роботи відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема не зарахував до страхового стажу період навчання з 01.09.1979 по 18.07.1980 та період виплати допомоги по безробіттю з 16.06.2000. При цьому, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 03.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - відповідач - 2), встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем - 1 подано відзив, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж - 29 років. Страховий стаж позивача станом на 01.07.2022 становить 26 років 10 місяців 05 днів. При цьому, до стажу не зараховано періоди навчання в технічному училищі №5 з 01.09.1979 по 18.07.1980 та виплати допомоги по безробіттю з 16.06.2000 - 01 місяць 04 дні. Крім того, позивач звернулася про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому питання щодо розгляду документів за Списком №2 не розглядалося. Відповідач - 1 просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідачем - 2 подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки згідно із наданими документами страховий стаж позивача складає 26 років 10 місяців 1 день, що не достатньо для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зараховано період навчання в технічному училищі №5 з 01.09.1979 по 18.07.1980 та виплати допомоги по безробіттю з 16.06.2000 - 01 місяць 04 дні. Відповідач - 2 просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзиви, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема працювала на Київському заводі "Кристал", на базі якого створено Київське виробниче об`єднання "Ізумруд" у період з 19.04.1982 по 28.06.1988 на посаді з 04.11.1982 обдирач алмазів без застосування робототехніки.

Ці обставини підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , довідкою Київського державного підприємства "Ізумруд" від 13.12.2013 №01-07/424, наказами від 19.04.1982 №175-к про прийняття на роботу, від 04.11.1982 №530-к про присвоєння розрядів, від 20.06.1988 №382-к про звільнення, довідкою від 13.12.2013 №01-07/424 (а.а.с.34-38, 49, 53-55, 56-57).

01.07.20222 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.26).

Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.07.2022 №54 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років (а.с.63).

Згідно із зазначеним рішенням:

- страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 10 місяців 1 день;

- не зараховано до страхового стажу період навчання в технічному училищі №5 з 01.09.1979 по 18.07.1980 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки запис внесено з порушенням вимог пункту 2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: в графі 4 у підстав внесення запису відсутнє посилання на дату видачі атестата, наявний лише номер;

- не зараховано до страхового стажу період виплати допомоги по безробіттю з 16.06.2000 згідно із записами трудової книжки, оскільки у трудовій відсутній запис про припинення виплати допомоги по безробіттю.

Листом від 21.09.2022 №2600-0202-8/119593 Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії (а.а.с.59-60).

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до п.2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

У силу вимог п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Ця норма кореспондується із положеннями п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Згідно з п.3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Список №2).

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці, які підтверджують факт роботи її на посадах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення як такі, що зазначені у Списку № 2, чинному у відповідні періоди часу.

Так, розділом XIV "Оброблення металу" Списку №2 передбачені професії обдирачі алмазів, підрозділ 11 "Оброблення алмазів на діаманти без застосування робототехніки".

За приписами п.2 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Обґрунтовуючи заперечення на позовні вимоги, відповідачі стверджують, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж 29 років відповідно до ст.26 Закону №1058-IV.

Судом встановлено, на день звернення до пенсійного органу (01.07.2022) із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла 60-річного віку.

Згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала на Київському державному підприємстві "Ізумруд" у період з 19.04.1982 по 28.06.1988 на посаді з 04.11.1982 обдирач алмазів без застосування робототехніки (а.а.с.34-38).

Згідно із довідкою від 13.12.2013 №01-07/424 Київського державного підприємства "Ізумруд", ОСОБА_1 працювала обдирачем алмазів без застосування робототехніки з 04 листопада 1982 року (наказ №530-к від 03.11.1982) по 28 червня 1988 року (наказ №382-к від 20.06.1988) повний робочий день, з 100% завантаженістю, іншу роботу не виконувала (а.а.с.49-50).

Таким чином, страховий стаж за вищезазначений період становить 6 років 2 місяці 10 днів, з яких страховий (пільговий) стаж за період роботи із важкими умовами праці за списком №2 становить 5 років 7 місяців 24 дні, тобто не менше половини стажу на зазначених роботах.

Отже, враховуючи вищевикладене позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зменшенням пенсійного віку на 2 роки.

Що стосується позовних вимог щодо зарахування відповідних періодів до страхового стажу, суд зазначає таке.

Згідно з п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Таким чином, документами, які підтверджують участь особи на виробництві, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи та уточнююча довідка, яка видається, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 22.11.2018 у справі №822/1241/15.

Відповідно до записів у трудовій книжці 01.08.1980 НОМЕР_1 , суд встановив, що ОСОБА_1 :

- з 01.09.1979 по 18.07.1980 навчалася в технічному училищі №5. Підстава: атестат №4953 (запис №1);

- 04.08.1980 прийнята на роботу в Виробниче об`єднання "Крістал" імені Ленінського комсомолу. Підстава: наказ від 01.08.1980 (запис №2);

- 03.07.1981 звільнена за власним бажанням . Підстава: наказ від 02.07.1981 (запис №3);

- 27.08.1981 прийнята сезонно лаборантом на Цукровий заводі імені 50 річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Міністерства харчової промисловості СРСР. Підстава: наказ від 26.08.1981 №134л (запис №4);

- 31.12.1981 звільнена по закінченню сезону. Підстава: наказ №31(запис №5);

- 19.04.1982 прийнята учнем обдирачем алмазів на Київському заводі "Кристал". Підстава: наказ від 19.04.1982 №175-к (запис №6);

- 04.11.1982 присвоєно 3 розряд обдирача алмазів. Підстава: наказ від 03.11.1982 №530-к (запис №7);

- 03.12.1987 присвоєно 4 розряд обдирача алмазів. Підстава: наказ від 02.12.1987 №530-к (запис №8);

- 28.06.1988 звільнена за власним бажанням. Підстава: наказ від 20.06.1988 №382-к (запис №9);

- 19.07.1988 прийнята на роботу учнем збірника музикальних іграшок та звукових пристроїв в цех звукових пристроїв Донецької фабрики іграшок. Підстава: наказ від 19.07.1988 №396 (запис №10);

- 19.01.1989 присвоєно 3 розряд збірника музикальних та звукових іграшок. Підстава: наказ від 27.01.1989 №123 (запис №11);

- Донецька фабрика іграшок перейменовано в Донецький завод іграшок. Підстава наказ від 02.09.1988 №204 (запис 12);

- 01.04.1992 цех звукових перейменовано в дільницю товарів народного споживання і звукових пристроїв. Підстава: наказ від 26.03.1992 (запис №13);

- 28.05.1993 звільнена за власним бажанням. Підстава: наказ від 31.05.1993 № (запис №14);

- 21.06.1993 прийнята на роботу учнем елеткромонтера по експлуатації розподмереж підприємства електричних мереж п/о "Донецьквугілля". Підстава: наказ від 21.06.1993 №122/к (запис №15);

- 03.01.1994 присвоєно 2 розряд електромонтера по експлуатації розподмереж. Підстава: наказ від 03.01.1994 №31/к (запис №16);

- 30.09.1995 звільнена за ініціативою працівника. Підстава: наказ від 02.10.1995 №154/к (запис №17);

- 02.10.1995 зарахована на посаду оператора у Приватному малому підприємстві "Еллада". Підстава: наказ від 02.10.1995 №3 (запис №18);

- 01.07.1996 звільнена за ініціативою працівника. Підстава: наказ від 08.07.1996 (запис №19);

- 16.06.2000 призначена виплата допомоги по безробіттю Кіровським районним центром зайнятості м.Донецьк. Підстава: наказ від 16.03.2000 №1230 (запис №20);

- 01.02.2007 прийнята оператором пульту управління ліфтами 3 розряду в КП ЖЕК №6 Ленінського району м.Донецьк. Підстава: наказ від 31.01.2007 №4-К (запис №21);

- 01.07.2008 звільнена по переведенню в КП Управляючої компанії Ленінського району м.Донецьк. Підстава: наказ від 01.07.2008 №29-н (запис №22);

- 02.07.2008 прийнята оператором пульту управління ліфтами 3 розряду по переводу з КП Управляючої компанії Ленінського району м.Донецьк. Підстава: наказ від 02.07.2008 №300к (запис №23);

- 14.12.2011 звільнена за власним бажанням. Підстава: наказ від 14.12.2011 №125-ок (запис №24);

- 31.08.2015 прийнята на роботу помічником вихователя в Дошкільний навчальний заклад №270 м.Київ за строковою угодою терміном на 1 рік по 30.08.2016. Підстава: наказ від 28.08.2015 №13-к (запис №25);

- змінено назву дошкільного навчального закладу №270 на дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) комбінованого типу №270 Дарницького району м.Києва. Підстава: рішення КМДА від 08.10.2015 №106/2009, розпорядження ДРДА від 01.12.2015 №744 (запис 26);

- 31.08.2016 продовжено термін дії строкового трудового договору на посаді помічника вихователя з 31.08.2016 по 31.08.2017. Підстава: наказ від 26.08.2016 №258-к (запис №27);

- 01.09.2017 продовжено термін дії строкового трудового договору на посаді помічника вихователя з 01.09.2017 по 01.09.2022. Підстава: наказ від 31.08.2017 №300-к (запис №28);

- 03.07.2018. звільнена з роботи за власним бажанням. Підстава: наказ від 03.07.2018 №86-к (запис №29);

- 10.07.2018 прийнята на посаду комплектувальника в ТОВ "Ашан Україна Гіпермаркет". Підстава: наказ від 09.07.2018 №238-ос (запис №30).

При цьому, будь-яких виправлень чи неточностей такі записи не містять.

За змістом рішення від 07.07.2022 №54 (а.с.63) та таблиці форми РС-право №54 (а.с.122), органом Пенсійного фонду України не зараховано період навчання в технічному училищі №5 з 01.09.1979 по 18.07.1980, що становить 11 місяців 22 дні та період виплати допомоги по безробіттю з 16.06.2000, що становить 1 місяць 4 дні.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Таким чином, записи трудової книжки повністю підтверджують період навчання позивача у період, зокрема, з 01.09.1979 по 18.07.1980 в технічному училищі №5.

Суд критично оцінює посилання відповідача на відсутність у трудовій книжці запису про припинення виплати допомоги по безробіттю, як на підставу незарахування до страхового стажу зазначеного періоду з 16.06.2000.

Так, за приписами з абз.6 ч.5 ст.21 Закону №1058-IV, відомості про осіб, які підлягали загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття та отримували допомогу по безробіттю, подаються державною службою зайнятості.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 період одержання допомоги по безробіттю, починаючи з 16.06.2000, складає 1 місяць 4 дні.

У силу положень Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI, Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562, Пенсійний фонд України є органом, уповноваженим вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та, відповідно, володіє інформацією, що міститься у зазначеному реєстрі.

Відтак, незарахування відповідачем-2 до страхового стажу позивачу періоду виплати допомоги по безробіттю є протиправним.

Щодо зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи на сезонній роботі з 27.08.1981 до 31.12.1981 за їх фактичною тривалістю, суд зазначає таке.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 24.09.1974 №310-09 "Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах" визначено, що сезонними вважаються роботи, які внаслідок природних і кліматичних умов виконуються не цілий рік, а протягом певного періоду (сезону), що не перевищує шести місяців (ст.1).

Робітникам і службовцям, зайнятим на сезонних роботах, у випадках, передбачених законодавством, стаж роботи на даному підприємстві, в установі, організації підсумовується і вважається безперервним, якщо вони пропрацювали сезон повністю, уклали трудовий договір на наступний сезон і повернулися на роботу в установлений строк. Час міжсезонної перерви не зараховується до безперервного стажу роботи. У випадках, передбачених постановами Ради Міністрів СРСР, робота протягом повного сезону зараховується до стажу, який дає право на пенсію, за рік роботи (ст.11).

Статтею 61 Закону №1788-XII передбачено порядок включення до стажу роботи окремих видів робіт, зокрема, абзацами 2 та 3 встановлено, що робота протягом повного сезону на підприємствах і в організаціях сезонних галузей промисловості, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств і організацій, - за списком, що затверджується Кабінетом Міністрів України, зараховується до стажу роботи за рік роботи.

Інші сезонні роботи зараховуються до стажу роботи за їх фактичною тривалістю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 затверджено Список сезонних робіт, зайнятість на яких протягом повного сезону зараховується до стажу для призначення пенсії за рік роботи, пунктом 5 якого до сезонних робіт віднесено роботу на підприємствах цукрової та консервної галузей промисловості.

У трудовій книжці позивача від 20.09.1976 наявні записи про її роботу сезонно у період з 27.08.1981 по 31.12.1981 на підприємстві цукрової галузі промисловості.

Таким чином, позивач має право на зарахування означеного періоду сезонної роботи до її страхового стажу роботи як зайнятість протягом одного сезону за один рік роботи.

Однак, згідно з розрахунком форми РС-право №54 (а.с.122) орган Пенсійного фонду зарахував сезонну роботу позивача з 27.08.1981 до 31.12.1981 до страхового стажу за фактичною тривалістю такої роботи (4 місяці 5 днів).

При цьому, підстави такого зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача відповідач не зазначив, що за наведених вище обставин не можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до пункту 4.6. розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за №1566/11846 від 27.12.2005 (далі - Порядок №22-1), при підрахунку страхового стажу у період до 01 січня 2004 року до одержаної тривалості зазначеного стажу за кожним випадком звільнення додається один день.

Судом встановлено що трудова книжка позивача від 01.08.1980 НОМЕР_1 у період до 01.01.2004 містить шість записів про звільнення, що у загальному складає 6 днів страхового стажу.

Згідно з розрахунком форми РС-право №54 (а.с.122) на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (01.07.2022), страховий стаж зараховано до 31.03.2023. Тобто, відповідачем не зараховано 3 місяці страхового стажу станом на 01.07.2022.

Таким чином, доказами, що містяться в матеріалах справи, підтверджується незарахування відповідачем до страхового стажу позивача при призначенні пенсії за віком періоду пільгової роботи за Списком №2 з 19.04.1982 до 28.06.1988 на Київському заводі "Кристал", на базі якого створено Київське виробниче об`єднання "Ізумруд", періоду навчання з 01.09.1979 до 18.07.1980 в технічному училищі №5, періоду виплати допомоги по безробіттю з 16.06.2000, періоду сезонної роботи з 27.08.1981 до 31.12.1981 на Цукровому заводі імені 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Міністерства харчової промисловості СРСР (яка зараховується до стажу роботи за рік роботи), 6 днів у період до 01 січня 2004 року за кожним випадком звільнення та період роботи з 01.04.2022 по 30.06.2022 в ТОВ "Ашан Україна Гіпермаркет".

Оскільки частина спірних періодів роботи позивача (з 01.09.1979 по 18.07.1980, з 04.08.1980 до 03.07.1981, з 27.08.1981 до 31.12.1981, з 19.04.1982 до 28.06.1988, з 19.07.1988 до 28.05.1993, з 21.06.1993 до 30.09.1995, з 02.10.1995 до 01.07.1996, з 01.02.2007 до 01.07.2008, з 02.07.2008 до 14.12.2011, з 31.08.2015 до 03.07.2018, з 10.07.2018 до 30.06.2022 ) охоплюються періодом, зарахованим відповідачем до його стажу роботи, то позовні вимоги в частині зарахування до трудового стажу позивача періодів роботи з 04.08.1980 до 03.07.1981, з 19.07.1988 до 28.05.1993, з 21.06.1993 до 30.09.1995, з 02.10.1995 до 01.07.1996, з 01.02.2007 до 01.07.2008, з 02.07.2008 до 14.12.2011, з 31.08.2015 до 03.07.2018, з 10.07.2018 до 31.03.2022 є безпідставними та необґрунтованими.

Поряд з цим, щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача призначити позивачу з 01.07.2022 пенсію на пільгових умовах відповідно до вимог 114 Закону №1058-IV, суд зазначає таке.

За приписами п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

За наслідками розгляду цієї справи судом визнано за позивачем право на зарахування відповідних вищезазначених періодів роботи.

Проте, перевірити чи правильно проведено пенсійним органом розрахунок загального стажу роботи позивача і чи такий є достатнім для призначення пенсії позивачу, за наявними у матеріалах справи доказами суд не має можливості.

Крім того, суд звертає увагу на те, що повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого й належить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії за умови, що таких дій не вчинив відповідач.

Отже, вимога про зобов`язання призначити пенсію позивачу за встановлених обставин є передчасною.

Відповідно до розділу IV абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Враховуючи положення розділу IV абз.1 п.4.10 Порядку №22-1 після прийняття відповідачем-1 спірного рішення електронна пенсійна справа позивача засобами програмного забезпечення передана до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання позивача, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV із врахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу описаних періодів роботи позивача та прийняти відповідно рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що позивач частково довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС України).

Суд встановлено, що у позовній заяві ОСОБА_1 фактично було заявлено одну вимогу немайнового характеру. Під час звернення до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 992,40грн згідно із платіжним дорученням від 19.12.2022 №14.

Оскільки позов містив одну вимогу немайнового характеру, яка хоча і частково, але підлягає задоволенню, то розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати із сплати судового збору в сумі 992,40грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 07.07.2022 №54.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 19.04.1982 до 28.06.1988 на Київському заводі "Кристал", на базі якого створено Київське виробниче об`єднання "Ізумруд", та до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1979 до 18.07.1980 в технічному училищі №5, період виплати допомоги по безробіттю з 16.06.2000, період сезонної роботи з 27.08.1981 до 31.12.1981 на Цукровому заводі імені 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції Міністерства харчової промисловості СРСР, 6 днів у період до 01 січня 2004 року за кожним випадком звільнення, період роботи з 01.04.2022 до 30.06.2022 в ТОВ "Ашан Україна Гіпермаркет".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 01.07.2022, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати із сплати судового збору у сумі 992,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Борисенка Олександра, буд.7, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053; ідентифікаційний код юридичної особи 42098368).

Рішення складено 29 грудня 2023 року.

Суддя О.М. Дудар