Справа № 440/17052/23
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/17052/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянув справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання незаконною та скасувати постанову,

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосяна Гагіка Меружановича від 25.10.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №72930782.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказує на протиправність оскаржуваної постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Нікогогсяна Г.М. від 25 жовтня 2023 року про закінчення виконавчого провадження. Зазначає, що відповідно до частини першої статті 49 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Зазначає, що рішення суду від 06.03.2023 по справі №440/11289/22 зобов`язано 5-е Управління (міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 5-е Управління (міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України на виконання рішення суду здійснило зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти лише в розмірі 1534732,50 грн, замість 373293,95 грн, тобто рішення суду від 06.03.2023 по справі №440/11289/22 виконано не в повному обсязі, А тому постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною та такою, що винесена передчасно та з порушенням вимог законодавства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

04 грудня 2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача 5-е Управління (міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України.

Відповідач правом подати відзив до суду не скористався.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 5-е Управління (міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України в письмових поясненнях заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що рішення суду від 06.03.2023, яке набрало законної сили 04 вересня 2023 року виконано в повному обсязі. Сума одноразової допомоги при звільненні з військової служби позивачу становить 156073,60 грн (32857,60 грн х19х25%), де 32857,60 грн грошове забезпечення за листопад 2022 року (станом на день звільнення), 19 - вислуга років, 25% - відсоток розміру одноразової грошової допомоги при звільненні. 156073,60 грн виплачено, з відрахуванням до бюджету військового збору у розмірі 1,5%, 19.09.2023 відповідно до платіжної інструкції №1134. Пояснює, що представник позивача помилково при розрахунку грошової допомоги посилається на суму доходу позивача, а не на суму грошового забезпечення позивача, як це значиться в приписах частини 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Розглянувши в порядку письмового провадження подані учасниками справи документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, безпосередньо та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав вчинення виконавчих дій, оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

За приписами ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у справі №440/11289/22 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до 5-го Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБ України () про визнання бездіяльністю протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність 5-го Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБ України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Зобов`язано 5-е Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу 5 Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по справі № 440/11289/22 в частині задоволення позову залишено без змін.

Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

21.09.2023 5 Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України здійснив зарахування на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 153732,50 грн.

28.09.2023 ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача про примусове виконання рішення суду від 06.03.2023 по справі № 440/11289/22.

Постановою старшого виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосяна Гагіка Меружановича від 03.10.2023 було відкрито виконавче провадження ВП № 72930782 .

25.10.2023 старшим виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосян Гагіком Меружановичем, керуючись вимогами пункту 9 частини 1 статті 39 та статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №72930782, оскільки згідно з відповіді від 11.11.2023, рішення суду виконано до моменту відкриття виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.10.2023 прийнята старшим виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосян Гагіком Меружановичем на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

Безспірно, згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як зазначено в постанові, підставою для її прийняття слугувало повідомлення Боржника, що рішення суду виконано, а саме нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Проведено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги здійснено з розрахунку (32857,60 грн х19х25%), де 32857,60 грн грошове забезпечення за листопад 2022 року (станом на день звільнення), 19 - вислуга років, 25% - відсоток розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та становить Сума одноразової допомоги при звільненні з військової служби позивачу становить 156073,60 грн. Враховуючи відрахування до бюджету військового збору у розмірі 1,5%, сума до виплати позивачу склала 153732,50 грн.

Проведення нарахування та виплату такої одноразової грошової допомоги на виконання вказаного судового рішення не заперечується самим Позивачем.

Суд вважає безпідставними та помилковими доводи Позивача, що невірне нарахування Боржником для виплати одноразової грошової допомоги виключало підстави для закінчення виконавчого провадження.

Позивач не врахував, що обов`язки і права виконавців щодо примусового виконання судових рішень врегульовані правовими нормами статті 18 Закону №1404-VIII. Приписи частини третьої статті 18 цього Закону не наділяють виконавця в межах виконавчого провадження вирішувати ті чи інші спірні відносини, що виникають між боржником та стягувачем.

Порядок та підстави визнання протиправними рішеннями, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень на виконання судових рішень врегульовані правовими нормами ст.383 КАС України. Визнання таких дій протиправними віднесено до повноважень суду, а не виконавця.

Суд дійшов висновку, що та обставина, що боржником на виконання рішення суду здійснено нарахування та виплата ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»

Суд звертає увагу, що сума одноразової грошової допомоги звільненні у рішенні суду не встановлена.

Зазначене свідчить про те, що рішення суду у справі №440/11289/22 фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

З огляду на вказане, суд при вирішенні даного спору, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку, що дії Відповідача вчиненні в порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно та не вплинули на права Позивача.

У численних постановах (зокрема, від 02.08.2019 у справі №0240/3532/18-а, 30.04.2020 у справі №826/10631/17, 14.05.2020 у справі №805/1479/16- а) Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі №18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 6 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Правова позиція аналогічного змісту викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №687/1539/16-а та від 04.02.2020 у справі №320/7969/17.

Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи суд зазначає, що наведені Позивачем доводи свідчать виключно про наявність певних спірних відносин Позивача саме з 5 Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України щодо розміру нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Враховуючи вищезазначене, суд робить висновок, що позовні вимоги до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для відшкодування або стягнення судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв-пожежників, буд.13, м. Полтава, код ЄРДПОУ 13967927), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 5 Управління (міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України про визнання незаконною постанову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко