Справа № 460/52044/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.А. Борискіна, розглянувши в порядку письмового провадження заяву в адміністративній справі за позовом
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду
Рішенням суду від 27.04.2023 позов задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату з 01.10.2022 позивачу пенсії за віком з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністартивного суду від 25.07.2023 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №460/52044/22 повернуто скаржнику.

Таким чином, 25.07.2023 рішення суду в адміністративній справі №460/52044/22 набрало законної сили.

На підставі письмової заяви позивача, 09.10.2023 судом видано виконавчий лист у справі №460/52044/22, а 13.12.2023 територіальним органом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії.

21.12.2023 позивач звернулася до суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), яка обґрунтована тим, що на виконання рішення суду від 27.04.2023 у справі №460/52044/22 відповідач провів перерахунок належної їй пенсії відповідно до вимог ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розрахувавши розмір пенсійної виплати із застосуванням двоскладової формули. Разом з тим, позивач зазначила, що резолютивна частина рішення суду не містить жодних положень про зобов`язання відповідача змінити умови нарахування пенсії шляхом її обрахунку за двома складовими. Крім того, звернула увагу суду, що відповідачем при проведенні перерахунку пенсії протиправно, тобто всупереч рішенню суду у справі №460/52044/22, застосовано положення ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній після 11.10.2017, тобто не на день призначення їй пенсії за віком, як зазначено у вказаному судовому рішенні, а на день подання нею заяви про перерахунок пенсії. З огляду на наведене, позивач вважає, що при виконанні рішення суду у цій справі відповідач діяв недобросовісно, всупереч такому судовому рішенню та не на підставі, не в межах і не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4, абз.1 ч.5 ст.383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

З огляду на наведене, а також враховуючи запровадження та дію на території України воєнного стану, суд вирішив розглянути заяву в порядку письмового провадження.

З урахуванням вимог ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд заяви здійснюється з урахуванням перебування судді Борискіна С.А. у період з 15 до 29 грудня 2023 року в додатковій оплачуваній відпустці.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, норми зазначеної статті КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень-відповідача, пов`язаних з неналежним виконанням судового рішення у такій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

При цьому, суд має з`ясувати, чи були оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність пов`язані з виконанням судового рішення (продовжуючим правопорушенням), чи є самостійним предметом спору (новим правопорушенням).

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.11.2018 у справі №520/11829/17 (№К/9901/51263/18) (пункти 31-32, 34).

Рішенням суду від 27.04.2023 у справі №460/52044/22 підтверджено наявність порушеного права ОСОБА_1 , яке одночасно відновлене таким судовим рішенням шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.10.2022 позивачу пенсії за віком з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017.

Таким чином, вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, достеменно визначено спосіб його виконання.

Як встановлено судом з матеріалів поданої заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у відповідь на запит позивача, листом від 13.09.2023 повідомило, що в результаті перерахунку, проведеного на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду вiд 27.04.2023 у справі №460/52044/22, із застосуванням положень п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"в редакції, чинній до 01.10.2017, розмір пенсії позивача зменшується, позаяк окремого порядку проведення перерахунку пенсії заявнику в зазначеному судовому рішенні не визначено, у зв`язку з чим існує необхідність узгодити подальше виконання такого судового рішення.

Зі змісту вказаного вище листа, а такод доданого до нього протоколу перерахунку пенсії, слід дійти висновку, що на виконання рішення суду в даній справі органом Пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії позивача, основний розмір якої був обчислений із застосуванням двох складових. Зазначене свідчить на користь того, що основний розмір пенсії позивача був обрахований відповідачем на умовах, визначених ч.2 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Так, відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Разом з тим, в межах адміністративної справи №460/52044/22 судом не вирішувалася позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок пенсії позивача в порядку, визначеному ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV, оскільки така вимога позивачем взагалі не була заявлена.

Більше того, суд зауважує, що позивач не зверталася до відповідача ні в судовому, ні в позасудовому порядку із заявою про розрахунок пенсії на таких умовах. Доказів на підтвердження протилежного подані матеріали не містять.

Суд зазначає, що резолютивна частина рішення суду у справі №460/52044/22 містить положення зобов`язального характеру виключно щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.10.2022 позивачу пенсії за віком з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017 (далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд погоджується, що норма п.2 ст.56 Закону №796-ХІІ містить посилання на ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV.

Однак, аналіз змісту ч.2 ст.56 Закону №796-ХІІ дозволяє дійти до висновку про те, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи стосуються саме "призначення пенсії", а не інших випадків. При цьому, таке обмеження пов`язане з призначенням особі пенсії на умовах ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV.

Також, суд зауважує, що п.2 ст.56 Закону №796-ХІІ був доповнений словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі пп.3 п.2 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон №2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017.

У той же час, в ході судового розгляду справи №460/52044/22 встановлено, що пенсію за віком позивачу призначено до 11.10.2017, а рішенням суду зобов`язано здійснити перерахунок такої пенсії з урахуванням п.2 ст.56 Закону №796-ХІІ саме в редакції, чинній до 01.10.2017.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що здійснюючи перерахунок пенсії позивача на умовах, визначених ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV, відповідач фактично застосував до спірних правовідносин положення пп.3 п.2 розділу І Закону №2148-VIII та порушив право позивача на пільгове обчислення розміру пенсії, реалізація якого попередньо була захищена відповідним судовим рішенням.

Крім того, суд зауважує, що у Законі №2148-VIII відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до п.2 ст.56 Закону №796-ХІІ, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності вказаними змінами.

Отже, зазначені зміни стосуються лише тих пенсій, які призначені вперше та після внесення (набрання чинності) таких законодавчих змін.

Оскільки пенсія ОСОБА_1 не призначається вперше, а підлягає перерахунку згідно з судовим рішенням у даній справі, то на позивача не поширюється вказана умова.

Відтак, на переконання суду, дії відповідача щодо обрахунку пенсії позивача на умовах, визначених ч.2 ст.27 Закону №1058-ІV, спрямоване на неналежне виконання рішення суду від 27.04.2023 у справі №460/52044/22.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи згадану вище справу, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 21.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. При цьому, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов`язком такого боржника.

Водночас, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, та КАС України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача при виконанні рішення суду у справі №460/52044/22, оскільки у такий спосіб суб`єкт владних повноважень сприяє тривалому порушенню права позивача на соціальний захист та належний рівень життя, яке гарантоване ст.46 Конституції України та відновлене у судовому порядку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду у справі №460/52044/22 за двома складовими, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області порушено положення ст.ст. 46 та 129-1 Конституції України, ст.ст. 14 та 370 КАС України, а також п.2 ст.56 Закону №796-ХІІ.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Постановою Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №804/2076/17 встановлена наступна позиція Верховного Суду: "Сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи".

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про порушення з боку відповідача норм чинного законодавства при виконанні рішення суду у справі, а тому, у даному випадку наявні правові підстави для застосування заходів судового контролю в порядку статті 383 КАС України.

Керуючись статтями 248, 249, 256, 294, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі №460/52044/22 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вчинені на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 в адміністративній справі №460/52044/22, щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.10.2022 без урахування положень п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017.

Для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню закону, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.10.2022, збільшивши пенсію на 1% заробітку за кожний повний рік страхового стажу понад 15 років, відповідно до вимог п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній до 01.10.2017.

Установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 04 січня 2024 року.

Суддя С.А. Борискін