Справа № 200/4938/23
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року Справа№200/4938/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Аляб`єва І.Г.

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про скасування наказів та поновлення на посаді,

УСТАНОВИВ:

08.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ про порушення службової дисципліни та покарання винного Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 02.08.2023 №233-НВ/50, яким лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 провідного інспектора відділу організації профілактичної роботи Краматорського районного відділу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 02.08.2023 №359/НК-50 яким лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 провідного інспектора відділу організації профілактичної роботи Краматорського районного відділу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області звільнено зі служби за пунктом 176 підпунктом «8» Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 (у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту); поновити на службі лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 провідного інспектора відділу організації профілактичної роботи Краматорського районного відділу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначає, що 13.03.2023 позивачка уклала контракт про проходження служби цивільного захисту строком з 13.03.2023 по 12.03.2026.

31.07.2023 Позивач не добре себе почувала, відчувала слабкість, запаморочення, сильний головний біль та збиралась до лікарні, в результаті, вчасно о 09:00, не прибула на службу до аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в Донецькій області, де проходила стажування на посаді начальника групи радіаційного, хімічного та біологічного захисту аварійно-рятувальної частини та не встигла повідомити свого керівника стажування майора служби цивільного захисту ОСОБА_2 .

Факт звернення до лікаря підтверджується довідкою №6925 від 31.07.2023, згідно з якої. Позивач перебувала на амбулаторному лікуванні з 31.07.2023 по 08.08.2023.

31.07.2023 року о 10:30 год до Позивача приїхало керівництво відповідача, а саме керівник стажування ОСОБА_2 та психолог відділення персоналу, соціально-гуманітарної роботи та психологічного забезпечення АРЗ СП ТУ ДСНС у Донецькій області ОСОБА_3 . Далі, ОСОБА_3 сказала Позивачу, що незважаючи на погане самопочуття. Позивач має негайно зібратися і поїхати на місце служби, а також, що заступник начальника ТУ із запобігання надзвичайним ситуаціям ТУ полковник служби цивільного захисту ОСОБА_4 дав їй вказівку аби вона поспілкувалася зі Позивачем в особистому порядку. Позивач зібралась і поїхала разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на службу. Після проведеної з психологом бесіди, ОСОБА_4 зазначив, що сьогодні Позивач працює як звичайний робочий день.

Також, ОСОБА_4 наказав Позивачу скласти рапорт і передати йому разом зі службовим посвідченням, допоки йде з`ясування всіх фактів запізнення на службу. Потім Позивач пішла до кабінету, де знаходилось її робоче місце, відпрацювала з 11:30 до 18:00 години, а після завершення робочого дня, майор служби цивільного захисту, начальник аварійно-рятувальної частини АРЗ СП ТУ ДСНС України в Донецькій області ОСОБА_2 , повідомив Позивачу, що для з`ясування причин погіршення самопочуття, пригніченого стану, вона залишається вдома у вівторок 01.08.2023, середу 02.08.2023 та четвер 03.08.2023 року та чекає до прийняття керівництвом рішення стосовно її подальшого працевлаштування.

Позивач була відсутньою на робочому місці 31.07.2023 року з 09:00 години до близько 11:30 години, та була відсутньою з 01.08.2023 - 02.08.2023 на робочому місці після усної вказівки начальника аварійно-рятувальної частини АРЗ СП ГУ ДСНС України в Донецькій області ОСОБА_2 .

Вранці 03.08.2023 року Позивачу зі служби зателефонував головний інспектор відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Краматорського районного управління Головного управління ДСНС України у Донецькій області ОСОБА_6 і повідомив, що їй необхідно з`явитись аби поставити підпис про ознайомлення з наказом. Позивач приїхала на роботу, де до неї на пункт пропуску вийшов ОСОБА_6 , аби ознайомити з наказом про звільнення зі служби.

Позивачу витяг з наказу про звільнення не надали, лише надіслали в електронному вигляді без ЕЦП, у мессенджер. Також, ОСОБА_6 дав фото на якому зазначена сума, яку Позивач повинна до 07.08.2023 повернути бухгалтерії ДСНС.

Зазначає, що її протиправно змусили написати рапорт про звільнення. Позивач не визнає у факт запізнення па службу, як проступок, несумісний з подальшим проходженням служби цивільного захисту. Письмове інформування Керівника стажування про переривання стажування за порушення дисципліни відсутнє. Позивач до самостійного виконання службових обов`язків не приступив, оскільки стажування па посаді не завершено.

Виходячи з наведеного просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 14.09.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду копії паспорта, копія РНОКПП, копію трудової книжки, контракт про проходження служби цивільного захисту від 03.04.2023 №138/23.

19.09.2023 представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Запропоновано позивачу надати суду належні докази перебування на лікарняному (довідку про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу служби цивільного захисту відповідно до наказу МВС від 19.02.2018 №117). Витребувано у Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області копію контракту про проходження служби цивільного захисту від 03.04.2023 №138/23, копію трудової книжки позивачки, копії наказів Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 02.08.2023 №233-НВ/50 та від 02.08.2023 №359/НК-50, лист непрацездатності або довідку про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу служби цивільного захисту відповідно до наказу МВС від 19.02.2018 №117 позивачки (рапорти, тощо), докази ознайомлення позивача з наказами про звільнення; матеріали службового розслідування, докази того, що ОСОБА_1 31.07.2023 перебувала на службі.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким Головне управління вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачкою обставини справи не відповідають реальним подіям та дійсним обставинам. позивачка в умовах воєнного стану усвідомлено перестала виходити на службу, тому накази, які оспорюються нею, є обґрунтованими та прийняті з додержанням норм чинного законодавства України, що пояснює наступним.

Тридцять першого липня 2023 року на ім`я полковника служби цивільного захисту ОСОБА_7 , т.в.о. начальника Головного управління, надійшов рапорт від капітана служби цивільного захисту ОСОБА_8 , т.в.о. начальника Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління (далі АРЗ СП), про те, що 31.07.2023 не вийшла на службу провідний інспектор відділу профілактичної роботи Краматорського районного управління Головного управління лейтенант служби цивільного захисту Нестерук Т.Р., яка відповідно до наказів Головного управління від 09.06.2023 № 260-НК/50 Про організацію стажування та від 13.07.2023 № 305-НК/50 Про продовження термінів стажування проходила стажування в АРЗ СП.

Жодних повідомлень від Позивачки, що вона має погіршення стану здоров`я чи збирається до лікаря, до безпосереднього її керівника чи керівництва АРЗ СП не надходило.

Оскільки з позивачкою не вдалось зв`язатись телефонним зв`язком, то приблизно об 11 год. 00 хв. 31.07.2023 співробітниками АРЗ СП (серед яких була і психолог відділення персоналу, соціально-гуманітарної роботи та психологічного забезпечення АРЗ СП капітан служби цивільного захисту ОСОБА_9 ) був здійснений виїзд за місцем тимчасового проживання позивачки. На момент приїзду вищезазначених осіб позивачка перебувала за місцем тимчасового проживання. Капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_9 , як психологом, було запропоновано даній співробітниці поспілкуватись, на що остання погодилась. Жодних скарг про погіршення стану здоров`я на момент приїзду співробітників АРЗ СП від позивачки також не було.

Приблизно об 11 год. 30 хв. позивачка була доставлена до місця тимчасової дислокації АРЗ СП ( АДРЕСА_1 ). Після цього капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_9 була проведена з нею бесіда з метою з`ясування проблемних питань та причин невиходу на службу. В ході бесіди та психологічного супроводу капітан служби цивільного захисту ОСОБА_9 діагностувала, що Позивачка емоціонально не стабільна особистість з низькою мотивацією, не виявляє бажання проходити службу в АРЗ СП.

Полковник служби цивільного захисту ОСОБА_4 , перебуваючи зі службових питань в АРЗ СП, також спілкувався з позивачкою. В ході спілкування остання пояснила причину невиходу на службу своїм небажанням проходити службу цивільного захисту, написала та передала йому рапорт (від 31.07.2023, який був долучений до матеріалів службового розслідування), а також здала своє службове посвідчення.

У зазначеному рапорті позивачка власноруч написала, що не вийшла 31.07.2023 на службу у зв`язку з тим, що не бажає проходити службу в ДСНС України та планує змінити місце проживання. Усвідомлює, що за це передбачена дисциплінарна відповідальність, але свідомо не виходить на службу та в подальшому виходити не збирається. З положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу, Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту ознайомлена, попереджена, що буде звільнена зі служби за негативними мотивами. Також їй відомі вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2023 № 443 Про затвердження порядку відшкодування особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, які належать до сфери управління ДСНС України. Оскільки на службу виходити не планує, просить прийняти рішення про її звільнення в найкоротший термін без присутності на атестаційній комісії Головного управління. Станом на 31.07.2023 на лікуванні не знаходиться.

Таким чином, позивачка особисто відмовилась від проходження служби 31.07.2023 та також не з`явилась для виконання своїх посадових обов`язків ані 01.08.2023, ані 02.08.2023. Факт відсутності позивачки у цей період підтверджується письмовими поясненнями співробітників АРЗ СП, а саме: старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_10 , заступника начальника аварійно-рятувальної частини АРЗ СП, а також майора служби цивільного захисту ОСОБА_2 , начальника аварійно-рятувальної частини АРЗ СП.

Зазначаємо, що відображене у позовній заяві твердження позивачки, що посадові особи АРЗ СП та полковник служби цивільного захисту ОСОБА_4 примушували її написати рапорт про звільнення, не відповідає дійсності та є абсурдним. Оскільки позивачці не пропонувалось писати жодних рапортів, а пропонувалось пояснити причину відсутності на службі 31.07.2023. Також, у повній мірі не відповідають дійсності твердження Позивачки що її нез`явлення на службу 31.07.2023 є запізненням, що її нез`явлення на службу 01.08.2023 та 02.08.2023 - це усна вказівка начальника аварійно-рятувальної частини АРЗ СП ОСОБА_2 , що її особисті речі утримуються та не віддаються АРЗ СП.

Разом з тим, позивачка не зазначила та не обґрунтувала, які заходи вживались нею для негайного прибуття на службу та виконання своїх обов`язків за першої такої можливості. Ані 31.07.2023, ані в період з 01.08.2023 по день подання позовної заяви позивачка жодним чином не виявляла свого бажання нести службу в Головному управлінні та його підпорядкованих підрозділах. В умовах військового стану, позивачка займаючи відповідну посаду в органах ДСНС, повинна була усвідомлювати підвищену відповідальність за свої дії, вжити заходів щодо якнайшвидшого виходу на службу, а у випадку погіршення стану здоров`я та оформлення лікарняного повідомити про це своє керівництво. Однак жодних заходів, які свідчили б про добросовісну поведінку, позивачка не вчинила, так на місці служби була відсутня з 31.07.2023 по 02.08.2023.

З огляду на вищезазначене Головне управління вважає, що у діях позивачки вбачається її небажання проходити службу цивільного захисту в Головному управлінні згідно укладеного контракту, бездіяльність та пасивність.

Крім того, відповідно до нормативно-правових актів у сфері цивільного захисту, а саме: пункту 31 постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593 Про затвердження положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (далі - Постанова № 593); пунктів 2 та 3 наказу МВС України від 19.02.2018 № 117 Про затвердження Порядку тимчасового звільнення від виконання службових обов`язків осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в разі захворювань, травм або поранень (далі Наказ № 117) якщо особа рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту звертається до лікувального закладу та їй встановлюється тимчасова непрацездатність (хвороба), вона зобов`язана проінформувати про це безпосереднього керівника. На підставі рапорту особи рядового та начальницького складу служби цивільного захисту орган чи підрозділ цивільного захисту видає відповідний наказ про перебування такої особи на лікуванні.

До кадрового підрозділу Краматорського районного управління Головного управління, де проходила службу Позивачка, чи до кадрового підрозділу АРЗ СП, де вона перебувала на стажуванні, за період з 31.07.2023 по 02.08.2023 (день звільнення даної особи) від ОСОБА_1 не надходило рапортів щодо перебування її на лікуванні і, відповідно, наказ Головного управління не видавався. Крім того, у власноруч написаному Позивачкою рапорті від 31.07.2023 вона зазначила, що на лікуванні не перебуває.

Головному управлінню є незрозумілим, в який час саме 31.07.2023 ОСОБА_1 звернулась за медичною допомогою, якщо о 10 год. 30 хв. (час, вказаний з позовної заяви зазначеної особи) вона була вдома і чому не повідомила свого керівника про перебування на лікуванні (якщо зверталась до лікаря) ні 31.07.2023 коли він відвідав її за місцем мешкання, ані 01.08.2023, ані 02.07.2023 в день звільнення, ані 03.07.2023 коли вона ознайомлювалась з наказом про звільнення.

Просимо суд взяти до уваги розбіжності в інформації, що викладена у позовній заяві та інформацією, що є у володінні Головного управління, а саме:

- з письмового пояснення капітана служби цивільного захисту ОСОБА_9 . Головному управлінню відомо, що приблизно об 11 годині 31.07.2023 вона разом з майором служби цивільного захисту ОСОБА_2 виїхала за місцем тимчасового проживання ОСОБА_1 , а в позовній заяві Позивачкою вказано наступне: 31.07.2023 року о 10:30 год до Позивача на особистому авто приїхали...

- з письмових пояснень капітана служби цивільного захисту ОСОБА_9 та майора служби цивільного захисту ОСОБА_2 . Головному управлінню відомо, що відвідування за місцем мешкання Позивачки проводили саме ці посадові особи і вони доставили ОСОБА_1 до місця дислокації АРЗ СП для подальшої роботи з психологом. В поясненні капітана служби цивільного захисту ОСОБА_2 чітко вказана причина доставлення Позивачки до місця дислокації АРЗ СП для подальшої роботи з психологом. У позовній заяві Позивачкою вказано, що Позивач зібралась і поїхала разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на службу. Звертаємо увагу суду на те, що також у своєму письмовому поясненні капітан служби цивільного захисту ОСОБА_9 зазначила, що після доставлення ОСОБА_1 до місця дислокації АРЗ СП нею була проведена бесіда з даним співробітником щодо з`ясування проблемних питань та причин невиходу на службу.

Жодних відомостей про надходження їй інформації щодо поганого самопочуття Позивачки чи щодо перебування її на лікуванні капітан служби цивільного захисту ОСОБА_9 у своєму поясненні не зазначила. Натомість, в даному письмовому поясненні вказано, що в ході бесід та психологічного супроводження молодого фахівця ( ОСОБА_1 ) діагностується наступне: емоційно не стабільна особистість з низькою мотивацією. Під час психологічного супроводження на час стажування особа не виявляла бажання працювати в АРЗ СП. Інформація щодо небажання проходити службу в ДСНС України також зазначена і у власноруч написаному ОСОБА_1 рапорті від 31.07.2023;

- згідно Акту фіксації телефонних дзвінків від 31.07.2023 дзвінки здійснювались з телефону підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_11 заступника начальника загону - начальника відділення персоналу, соціально-гуманітарної роботи та психологічного забезпечення АРЗ СП, а не з телефону капітана служби цивільного захисту ОСОБА_12 , як це вказано на стор. 4 позовної заяви ОСОБА_1 , а саме: З Акту фіксації телефонних дзвінків начальника сектору соціально-гуманітарної роботи управління персоналу ГУ ДСНС у Донецькій області капітана служби цивільного захисту ОСОБА_12 від 31.07.2023... (тобто капітан служби цивільного захисту ОСОБА_12 був у складі комісії, що здійснювала дзвінок, а не особою, яка телефонувала). Акцентуємо увагу суду, що капітан служби цивільного захисту ОСОБА_12 телефонував ОСОБА_1 зі свого номеру телефону виключно 01.08.2023 (відповідний акт долучений до матеріалів службового розслідування на стор. 11).

На твердження, викладене на сторінці 4 позовної заяви, про те, що зазначена в рапорті ОСОБА_1 (долучений до матеріалів службового розслідування стор. 9) інформація про зміну місця проживання могла б стати підставою для її звільнення за підпунктом 5 пункту 176 Положення зазначаємо наступне:

підстав для звільнення Позивачки за підпунктом 5 пункту 176 Положення в Головного управління не було, оскільки від неї не надходило ані рапорту із зазначенням підстави для звільнення за сімейними обставинами, визначеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, ані документів, які б підтверджували наявність в неї таких підстав. Крім того, подання рапорту із проханням про звільнення не дає підстав бути відсутньою на службі та не звільняє особу від виконання покладених на неї службових обов`язків до моменту звільнення.

Також зазначаємо, з початку проходження служби у Головному управлінні Позивачка фактично знаходилась у м. Дніпро. Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних сил України від 01.07.2023 № 183 та від 01.08.2023 №210 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій протягом червня/липня 2023 року даний населений пункт не відносився до району ведення воєнних (бойових) дій. Тому, твердження позивачки, зазначене на сторінці 2 позовної заяви, щодо постійних обстрілів та підвищеної моральної напруги з цього приводу, є перебільшеним і може викликати сумніви.

Окрім цього, звертаємо увагу суду на те, що пунктом 3 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, введеного в дію Законом України від 05 березня 2009 року № 1068-VI, визначений обов`язок кожної особи рядового та начальницького складу служби цивільного захисту, а саме: стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані із службою, не шкодувати сил під час виконання поставлених завдань.

З огляду на вищезазначене, Головне управління вважає, що позивачка умисно вводить в оману суд своїми не правдивими та бездоказовими твердженнями. Ані Головне управління, ані АРЗ СП не є винуватцями того, що позивачка свідомо відмовилась нести службу в лавах ДСНС України, припинила виходити на службу до АРЗ СП та у зв`язку цим була звільнена.

Як було зазначено вище, в порушення пункту 31 Постанови № 593, пунктів 2 та 3 наказу №117 Позивачка не повідомила ні Краматорське районне управління Головного управління, де проходила службу, ні АРЗ СП, що перебуває на лікуванні.

Про наявність довідки № 6925 від 31.07.2023, де зазначено що Позивачка 9 днів перебувала на амбулаторному лікуванні, Головному управлінню стало відомо у момент отримання позовної заяви. Згідно з Наказом № 117 особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту тимчасово звільняються від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує їх тимчасову непрацездатність:

довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу служби цивільного захисту (додаток 4, довідка про тимчасову непрацездатність), виданої закладом охорони здоров`я ДСНС;

документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, виданого іншими державними або комунальними закладами охорони здоров`я відповідно до наказу МОЗ № 455 від 13.11.2001 Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, згідно якого тимчасова непрацездатність засвідчується листком непрацездатності.

Яким нормативним документом затверджена форма довідки № 6925 від 31.07.2023 Головному управлінню не відомо та не зрозуміло. Лікарняний Позивачкою оформлений не був за вищевказаний період, довідка встановленого зразка про тимчасову непрацездатність чи листок непрацездатності, які згідно чинного законодавства України є єдиними підтверджувальними документами про тимчасову непрацездатність людини, також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління вважає, що довідка № 6925 від 31.07.2023, надана Позивачкою, є не належним доказом підтвердження поважної причини відсутності на службі у період з 31.07.2023 по 02.08.2023.

в діях Позивачки вбачається грубе порушення службової дисципліни, а саме: невиконання службових обов`язків, вчинення дій які полягають в порушенні службової дисципліни та, які підривають авторитет органів та підрозділів цивільного захисту, а також не сумісні з подальшим проходженням служби цивільного захисту.

Оскільки вона в умовах воєнного стану перестала виходити на службу, повідомила, що продовжувати службу в ДСНС України не планує. Своїми діями Позивачка порушила вимоги Присяги - статті 108 Кодексу цивільного захисту України, пунктів 2, 3 та 5 Дисциплінарного статуту, пункту 31 Постанови та пункту 1 контракту про проходження служби цивільного захисту від 13.03.2023 № 183/23.

Згідно зі статтею 8 Дисциплінарного статуту, дії лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 дискредитують її як представника служби цивільного захисту та не сумісні з перебуванням її на службі цивільного захисту.

На підставі вищезазначеного Головне управління вважає, що накази від 02.08.2023 № 233-НВ/50 Про порушення службової дисципліни та покарання винних та № 359/НК-50 Про звільнення зі служби цивільного захисту ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству України.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень, що відповідає правовій позиції, що знайшли своє відображення в постановах Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18.

Представником позивача надано відповідь на відзив в якому заперечує проти фактів наведених у відзиві на позов.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 є громадянкою України, що підтверджено паспортом НОМЕР_2 .

13.04.2023 між ДСНС в особі начальника Головного управління ДСНС в Донецькій області та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження служби цивільного захисту №138/23.

Відповідно до наказів Головного управління від 09.06.2023 № 260-НК/50 Про організацію стажування та від 13.07.2023 № 305-НК/50 Про продовження термінів стажування провідний інспектор відділу профілактичної роботи Краматорського районного управління Головного управління лейтенант служби цивільного захисту Нестерук Т.Р проходила стажування в АРЗ СП.

31.07.2023 на ім`я полковника служби цивільного захисту ОСОБА_7 , т.в.о. начальника Головного управління, надійшов рапорт від капітана служби цивільного захисту ОСОБА_8 , т.в.о. начальника Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління (далі АРЗ СП), про те, що 31.07.2023 не вийшла на службу провідний інспектор відділу профілактичної роботи Краматорського районного управління Головного управління лейтенант служби цивільного захисту ОСОБА_1 . За даним фактом посадовими особами Головного управління було проведено службове розслідування, за результатом якого 02.08.2023 ухвалено наказ Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області №233КВ/50 «Про порушення службової дисципліни та покарання винного», яким за грубе порушення службової дисципліни, а саме: невиконання службових обов`язків, вчинення дій, які полягають в порушенні службової дисципліни та, які підривають авторитет органів та підрозділів цивільного захисту, а також не сумісні з подальшим проходженням служби цивільного захисту, на лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 , провідного інспектора відділу організації профілактичної роботи Краматорського районного управління Головного управління, накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту та позбавити її премії за липень 2023 року у повному обсязі.

31.07.2023 ОСОБА_1 на ім`я начальника Головного управління ДСНСв Донецькій області подала рапорт. В рапорті позивачка власноруч написала, що не вийшла 31.07.2023 на службу у зв`язку з тим, що не бажає проходити службу в ДСНС України та планує змінити місце проживання. Усвідомлює, що за це передбачена дисциплінарна відповідальність, але свідомо не виходить на службу та в подальшому виходити не збирається. З положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу, Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту ознайомлена, попереджена, що буде звільнена зі служби за негативними мотивами. Також їй відомі вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2023 № 443 Про затвердження порядку відшкодування особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, які належать до сфери управління ДСНС України. Оскільки на службу виходити не планує, просить прийняти рішення про її звільнення в найкоротший термін без присутності на атестаційній комісії Головного управління. Станом на 31.07.2023 на лікуванні не знаходиться.

В матеріалах справи міститься довідка КП "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова" ДОР № 6925 від 31.07.2023 в якій зазначено, що у період з 31.07.2023 по 08.08.2023 позивачка перебувала на лікарняному з діагнозом ГРВІ.

Не погодившись з діями відповідача позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною шостою статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 103 Кодексу цивільного захисту України про проходження служби цивільного захисту може бути укладено контракт про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 101 Кодексу цивільного захисту України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України. На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.

Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 № 593 (далі по тексту Положення) визначається порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та регулюються питання, пов`язані з перебуванням громадян України (далі - громадяни) у добровільному порядку в резерві служби цивільного захисту.

Пунктом 45 Положення визначено, що контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає ДСНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

Відповідно до п.176 Положення контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два тижні; 2) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на службі, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два тижні; 3) за станом здоров`я - на підставі висновку центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС про непридатність або обмежену придатність до служби; 4) у зв`язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два місяці; 5) відповідно до заяви особи, яка звільняється у зв`язку із сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу; 7) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту керівництвом відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту; 8) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду; 9) у зв`язку з призовом на строкову військову службу на підставі рішення районної (міської) призовної комісії; 10) у разі неможливості переведення на іншу посаду у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 10-1) у разі наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 11) у зв`язку з набуттям громадянства іноземної держави; 12) в інших випадках, передбачених законом.

Крім цього, пункт 182 Положення передбачає, що контракт про проходження служби цивільного захисту може бути розірвано достроково з ініціативи ДСНС, яку представляє керівництво органу чи підрозділу цивільного захисту, і особу рядового чи начальницького складу може бути звільнено із служби цивільного захисту у випадках, передбачених підпунктами 2-4, 6 і 8, 10-10-4, 11 пункту 176 і абзацом першим пункту 178 цього Положення.

У частинах першій, другій і третій статті 101 Кодексу цивільного захисту України від 2 жовтня 2012 року №5403-VI (далі КЦС України) закріплено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

На рядовий і начальницький склад служби цивільного захисту поширюється дія Дисциплінарного статуту, затвердженого законом.

Згідно з частиною першою статті 102 КЦС України на службу цивільного захисту приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни України з повною загальною середньою освітою, які відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, освітнім і професійним рівнем, станом здоров`я виконувати свій службовий обов`язок.

Пунктом першим частини першої статті 103 КЦС України визначено, що про проходження служби цивільного захисту може бути укладено контракт про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового або начальницького складу служби цивільного захисту.

За приписами ч.4 ст.103 КЦЗ України форма, порядок і правила укладання контракту, припинення (розірвання) контракту, а також наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 106 КЦЗ України контракт припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту.

Так, пунктом 1 контракту про проходження служби цивільного захисту від 13.04.2023 №138/23 укладеного між ДСНС в особі начальника Головного управління ДСНС в Донецькій області визначено, що Громадянка України ОСОБА_1 ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, і добровільно бере на себе зобов`язання додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати вимоги Присяги служби цивільного захисту, статутів, наказів чи розпорядження керівників (начальників), свої службові обов`язки, підвищувати свою професійну майстерність, досягати позитивних результатів з фізичної підготовки.

Відповідно до пункту 29 Положення особи рядового і начальницького складу можуть бути заохочені або притягнуті до дисциплінарної відповідальності у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом служби цивільного захисту.

Законом України від 5 березня 2009 року №1068-V затверджено Дисциплінарний статут служби цивільного захисту (далі - Дисциплінарний статут).

За визначенням, наведеним у п.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - бездоганне та неухильне виконання особами рядового і начальницького складу службових обов`язків, установлених Кодексом цивільного захисту України, цим Статутом, іншими нормативно-правовими актами та контрактом про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту (далі - контракт).

Службова дисципліна ґрунтується на усвідомленні особами рядового і начальницького складу своїх службових обов`язків та вірності Присязі, що складається особами рядового і начальницького складу відповідно до закону (далі - Присяга) (п. 2 Дисциплінарного статуту).

Службова дисципліна в органах і підрозділах цивільного захисту зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу під час проходження служби: виконувати вимоги Присяги, контракту, накази начальників, додержуватися цього Статуту та інших нормативно-правових актів; захищати життя, здоров`я, права та власність громадян, територію, інтереси суспільства і держави у разі виникнення надзвичайних ситуацій; бути чесним, сумлінним і дисциплінованим; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані із службою, не шкодувати сил під час виконання поставлених завдань; постійно вдосконалювати професійну майстерність, підвищувати свій професійний рівень; додержуватися норм професійної та службової етики, не вчиняти дій, що можуть призвести до неналежного виконання службових обов`язків, бути вільним від впливу політичних партій і громадських організацій; поважати людську гідність і бути готовим у будь-який час надати допомогу людям; сприяти зміцненню службової дисципліни, виявляти повагу до начальників та старших за званням, бути ввічливим, додержуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; зберігати державну таємницю та іншу охоронювану законом інформацію; берегти та підтримувати в належному стані передані їй у користування майно і техніку (п. 3 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до пункту 57 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення накладаються на осіб рядового і начальницького складу за порушення ними службової дисципліни.

Згідно з пунктом 8 Дисциплінарного статуту порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння або бездіяльність особи рядового чи начальницького складу, спрямоване на недодержання вимог Присяги, зокрема на невиконання або неналежне виконання службових обов`язків, перевищення прав, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту, чи вчинення інших дій, що ганьблять або дискредитують особу як представника служби цивільного захисту.

При цьому, грубим дисциплінарним проступком в розумінні пункту 58 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту вважається: факт грубого порушення службової дисципліни, а саме: невихід на службу без поважних причин; порушення встановленого керівником органу чи підрозділу цивільного захисту розпорядку дня; вживання алкогольних напоїв чи наркотичних засобів у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані чи стані наркотичного сп`яніння; порушення статутних правил несення служби; втрата службового посвідчення, службових документів; невиконання наказів та розпоряджень начальників, що призвело до неготовності до дій за призначенням та зриву виконання покладених на орган чи підрозділ цивільного захисту завдань; порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, що призвело до псування або втрати закріпленого майна, обладнання та техніки, інших матеріальних збитків, а також завдало шкоди здоров`ю особовому складу органу чи підрозділу цивільного захисту або іншим особам; самовільне відлучення курсантів (слухачів) з розташування навчального закладу; невиконання індивідуальних планів роботи науковим, науково-педагогічним, педагогічним складом, ад`юнктами, докторантами; вчинення інших дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні службових обов`язків, які підривають авторитет органів та підрозділів цивільного захисту, а також не сумісні з подальшим проходженням служби цивільного захисту.

Статтями 68, 69 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення зі служби у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту чи через службову невідповідність.

На осіб начальницького складу за порушення службової дисципліни, крім зазначених у пункті 68 цього Статуту, можуть накладатися дисциплінарні стягнення у вигляді: звільнення з посади; пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Відповідно до пункту 83 Дисциплінарного статуту прийняттю начальником рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення за суттєвий грубий дисциплінарний проступок може передувати службове розслідування, яке призначається виданим наказом начальника з метою з`ясування всіх обставин, а також уточнення причин і умов, що призвели до вчинення дисциплінарного правопорушення, встановлення ступеня тяжкості правопорушення та розміру заподіяної шкоди.

Порядок проведення службових розслідувань щодо порушень службової дисципліни, у тому числі вчинення дій, за які передбачено адміністративну чи кримінальну відповідальність (далі - порушення службової дисципліни), скоєних особою (особами) рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, у тому числі слухачами і курсантами навчальних закладів сфери управління ДСНС України (далі-особи рядового і начальницького складу), права й обов`язки посадових осіб при проведенні службового розслідування, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах і підрозділах цивільного захисту, затверджена наказом МВС України від 05 травня 2015 року № 515 (надалі - Інструкція).

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції метою проведення службового розслідування є встановлення: обставин (часу, місця) і наслідків порушення службової дисципліни; осіб, винних у вчиненні порушення службової дисципліни, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали передумови для їх спричинення; наявності причинного зв`язку між порушенням службової дисципліни особи (осіб), щодо якої (яких) було призначено службове розслідування, та його наслідками; причин порушення службової дисципліни та умов, що йому сприяли; вимог чинного законодавства, які було порушено; ступеня провини кожної з осіб, причетних до порушення службової дисципліни, та мотивів протиправної поведінки особи (осіб) рядового чи начальницького складу, її (їх) ставлення до скоєного.

Відповідно до пункту 1 розділу VІІ Інструкції, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Якщо вину особи рядового або начальницького складу повністю доведено, за результатами службового розслідування начальник, який призначив службове розслідування, визначає вид дисциплінарного стягнення щодо порушника та доручає підготувати проект відповідного наказу щодо його накладення (пункту 2 розділу VІІІ Інструкції).

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що недотримання працівником ДСНС службової дисципліни, неналежне виконання обов`язків, є наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування. В той же час, вирішення питання про застосування того чи іншого виду дисциплінарного стягнення, необхідно виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 04 грудня 2019 року у справі №825/1203/17 та від 22 квітня 2020 року у справі №826/23872/15.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 712/6576/17, складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (висновок Касаційного цивільного суду у складі

Разом з тим, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Судом встановлено, що винесенню оскаржуваного наказу передувало проведення службового розслідування, відповідно до матеріалів якого:

О 09 год. 48 хв. та о 09 год. 50 хв. 31.07.2023 лейтенанту служби цивільного захисту ОСОБА_1 здійснювались телефонні дзвінки з метою встановлення її місцезнаходження та отримання пояснень стосовно її невиходу на службу. Однак, додзвонитись не вдалось, на дзвінкі; ніхто не відповідав про що заступник начальника загону начальник відділення персоналу, соціально-гуманітарної роботи та психологічного забезпечення АРЗ СП Головного управління ДСНС в Донецькій області Інною Овчаренко складено відповідний акт.

Приблизно об 11 год. 00 хв. 31.07.2023 співробітниками АРЗ СП Головного управління (серед яких була і психолог відділення персоналу, соціально-гуманітарної роботи та психологічного забезпечення АРЗ СП Головного управління капітан служби цивільного захисту ОСОБА_9 ) був здійснений виїзд за місцем тимчасового проживання лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 .

В ході бесіди ОСОБА_1 з капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_9 , остання діагностувала наступне: лейтенант служби цивільного захисту ОСОБА_1 емоціонально не стабільна особистість з низькою мотивацією, не виявляє бажання проходити службу в АРЗ СП Головного управління.

Полковник служби цивільного захисту ОСОБА_4 повідомив членам Комісії, що він, перебуваючи зі службових питань в АРЗ СП Головного управління, також спілкувався з лейтенантом служби цивільного захисту ОСОБА_1 . В ході спілкування остання повідомила про намір не виходити на службу, написала та передала йому відповідний рапорт, а також здала своє службове посвідчення.

З рапорту лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 . Комісії стало відомо, що 31.07.2023 вона не вийшла на службу у зв`язку з тим, що вона не бажає проходити службу в ДСНС України та планує змінити місце проживання. Усвідомлює, що за це передбачена дисциплінарна відповідальність, але свідомо не виходить на службу та в подальшому виходити не збирається. З положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового та начальницького складу. Дисциплінарним статутом ознайомлена, попереджена, що буде звільнена за негативними мотивами. Також їй відомі вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2023 № 443 Про затвердження порядку відшкодування особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, які належать до сфери управління ДСНС України. Оскільки на службу виходити не планує, просить прийняти рішення про її звільнення в найкоротший термін без присутності на атестаційній комісії Головного управління. Станом на 31.07.2023 на лікуванні не знаходиться.

Факт відсутності на службі лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_1 з 31.07.2023 по 02.08.2023 підтверджується письмовими поясненнями співробітників АРЗ СП Головного управління ДСНС в Донецькій області.

Суд зазначає, що в умовах військового стану, позивач займаючи відповідну посаду в органах ДСНС, повинен був усвідомлювати підвищену відповідальність за свої дії, в разі неможливості виходу за місцем несення служби повідомити будь - яким чином в найкоротші строки керівництво про причини неприбуття, вжити заходів щодо якнайшвидшого повернення до місця служби, повідомити про це своє керівництво. Однак жодних заходів, які свідчили б про добросовісну поведінку, позивач не вчинив, так на місці служби був відсутній майже три місяці, керівництво про підстави відсутності не повідомляв, на зв`язок не виходив.

Вказане свідчить про безвідповідальне ставлення позивача до виконання службових обов`язків.

Також відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах і підрозділах цивільного захисту, затверджена наказом МВС України від 05 травня 2015 року № 515 відмова особи рядового або начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, щодо якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку про результати службового розслідування.

Стосовно процедурних порушень, то суд зазначає, що в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акту, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акту адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного наказу, які б могли вплинути на кінцевий результат.

Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам відсутності позивача на службі майже три місяці, неповідомлення керівництва про не вихід на службу ним не наведено, а судом під час розгляду справи - не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про наявність з боку позивача ознак недодержання вимог Присяги, зокрема невиконання або неналежне виконання службових обов`язків у зв`язку із невиходом на службу з 31.07.2023, коли інші особи продовжували нести службу. В ході службового розслідування проведено всі необхідні та достатні заходи для підтвердження всебічного з`ясування обставин вчинення позивачем порушення службової дисципліни.

Пунктом 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 №593 визначено, що особи рядового і начальницького складу зобов`язані: чесно і сумлінно додержуватися Присяги служби цивільного захисту, виконувати закони України; добросовісно і в повному обсязі виконувати покладені на них згідно із займаною посадою службові обов`язки; проходити службу цивільного захисту в тих органах і підрозділах цивільного захисту і в тих місцях, де це викликано інтересами служби; додержуватися норм професійної та службової етики; зупинити членство в політичних партіях, організаціях чи рухах на період проходження служби цивільного захисту; додержуватися вимог антикорупційного законодавства; додержуватися законодавства з питань забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків, запобігання і протидії дискримінації, насильству за ознаками статі та сексуальним домаганням; берегти та підтримувати у належному стані передані їм у користування майно і техніку; постійно підвищувати рівень професійних знань, удосконалювати свою майстерність; виявляти повагу до колег по службі, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; щороку проходити комплексний медичний огляд, за необхідності психофізіологічне обстеження і тестування, а в разі погіршення стану здоров`я, прийняття рішення про переміщення по службі в іншу місцевість або інших випадках, що потребують додаткового вивчення стану здоров`я, - проходити позачерговий медичний огляд; сприяти підтриманню порядку і дисципліни; звертатись із службових питань до свого безпосереднього керівника (начальника) і з його дозволу - до старшого прямого керівника (начальника), з особистих питань - до свого безпосереднього керівника (начальника), а у разі, коли він нездатний їх вирішити, - до старшого прямого керівника (начальника); доповідати своєму безпосередньому керівникові (начальникові) про події та обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, а також про зроблені їм іншими керівниками (начальниками) зауваження; додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, підвищувати повсякденно фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок; своєчасно подавати відомості про себе, що мають значення для проходження служби цивільного захисту (зміна місця проживання, здобуття освіти, притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності тощо); повідомляти безпосередньому керівникові (начальникові) про місце свого перебування під час відпустки та у разі відсутності на службі з інших поважних причин (перебування на лікарняному тощо); з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час.

Особи начальницького складу зобов`язані дотримуватися вимог та обмежень, установлених Законом України Про запобігання корупції.

За таких обставин, у відповідача були наявні правові підстави для звільнення позивача на підставі пп. 8 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. №593 - у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту.

Щодо посилань представника позивача на те, що діяння позивачки не містить встановлених обставин систематичного невиконанням умов контракту під час служби або застосування до позивача по справі інших заходів дисциплінарного впливу під час служби суд зазначає, що позивачку звільнено на підставі підпункту 8 пункту 176 Положення №593 (у зв`язку із вчиненням проступку, не сумісного з подальшим проходженням служби цивільного захисту), а не на підставі підпункту 6 пункту 176 Положення №593 (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу). Отже дані твердження суд не приймає до уваги та вважає їх необґрунтованими.

Факт відсутності позивача на робочому місці з 31.07.2023 по 02.08.2023 підтверджується належними доказами та не заперечується позивачем, що також свідчить на користь висновку, що у вказаний період позивач службові обов`язки не виконував.

Крім того, позивачка в рапорті від 31.07.2023 письмово повідомила керівництво про небажання проходити службу цивільного захисту.

Доказів того, що позивачку змусили написати рапорт в ході судового розгляду не знайдено.

Щодо довідки про перебування на лікарняному суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.02.2018 №117 затверджено Порядок тимчасового звільнення від виконання службових обов`язків осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в разі захворювань, травм або поранень. (далі Порядок №117), цей Порядок визначає механізм (процедуру) тимчасового звільнення від виконання службових обов`язків осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) у разі захворювань, травм або поранень та інших причин тимчасової непрацездатності, а також порядок і умови видачі, продовження терміну дії та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність осіб рядового і начальницького складу, здійснення контролю за правильністю їх видачі.

Відповідно до пункту 1-2 Розділу ІІ Порядку №117 особи рядового і начальницького складу тимчасово звільняються від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує їх тимчасову непрацездатність, виданого на підставі наказу МОЗ № 455.

Особи рядового і начальницького складу зобов`язані повідомляти безпосередньому керівнику (начальнику) про своє перебування на лікарняному.

Пунктом 1 Розділу 4 Порядку №117 особи рядового і начальницького складу тимчасово звільняються від виконання службових обов`язків на підставі документа, що засвідчує їх тимчасову непрацездатність:

довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу служби цивільного захисту (додаток 4) (далі - довідка про тимчасову непрацездатність), виданої закладом охорони здоров`я ДСНС (далі - ЗОЗ ДСНС);

документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність, виданого іншими державними або комунальними закладами охорони здоров`я відповідно до наказу МОЗ № 455.

Форма довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового або начальницького складу служби цивільного захисту затверджена додатком 4 Порядку №117.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язана була повідомити про своє перебування на лікарняному, а пізніше надати довідку відповідно до додатку 4 Порядку №117.

В матеріалах справи наявна довідка КП "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова" ДОР № 6925 від 31.07.2023 складена в довільній формі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.

Пунктом 1.2 Розділу 1 Інструкції №455 видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6. Пункт 1.2 розділу 1 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я №882 від 06.12.2011.

Отже, видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, передбачених п.1.2 Розділу 1 Інструкцію №455.

Таким чином, довідка КП "Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова" ДОР № 6925 від 31.07.2023 є неприйнятною та такою, що не передбачена Порядком №117 та Інструкцією №455.

Крім того, позивачка власноруч у 6 абзаці рапорту від 31.07.2023 зазначила, що станом на теперішній час на лікуванні не знаходжусь, своє службове посвідчення здаю полковнику служби цивільного захисту Нікулеско Д.С.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваних наказів про застосування дисциплінарного стягнення та наказу про звільнення зі служби діяв у порядку та в межах чинного законодавства України, з урахуванням введенням в Україні воєнного стану.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Стосовно іншої частини позовних вимог суд зазначає, що оскільки останні є похідними від першої позовної вимоги, то з огляду на висновки суду у даній справі задоволенню також не підлягають.

Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи позовної заяви отримали достатню оцінку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (, 85004, Донецька область, Покровський район, м.Добропілля, вул.Першотравнева, 54А) про скасування наказів та поновлення на посаді.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 05.01.2024 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв