Справа № 460/179/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
08 січня 2024 року м. Рівне №460/179/24
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Поліщук О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Державного підприємства «Зірненський спиртовий завод» про забезпечення позову у межах адміністративного позову Державного підприємства «Зірненський спиртовий завод» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Державного підприємства «Зірненський спиртовий завод» до Державної податкової служби України, у якій підприємство просить суд:
визнати протиправним та скасувати розпорядження Державної податкової служби України № 1-р/л від 02.01.2024 "Про анулювання ліцензії";
Одночасно з пред`явленням позову, представником позивача до суду подано заяву про забезпечення адміністративного позову, у якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:
зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України № 1-р/л від 02.01.2024 "Про анулювання ліцензії" до набрання законної сили рішенням суду у справі;
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що на думку заявника, в силу незаконних дій Державної податкової служби України, які полягають у прийнятті спірного розпорядження, що є підставою для виключення місць зберігання спирту з Єдиного державного реєстру, існує потенційна загроза застосування штрафних санкцій у розмірі 100 % вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання. Зауважує, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом дії оскаржуваного розпорядження призведе до повного зупинення господарської діяльності підприємства та матиме невідворотні наслідки та збитки для підприємства і державного бюджету. Стверджує, що є очевидними ознаки протиправності прийнятого розпорядження ДПС України № 1-р/л від 02.01.2024, так як воно прийняте з порушенням встановлених правил та процедур, в тому числі без дотримання права підприємства на розгляд заперечень до акта перевірки. Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, правам та інтересам третіх осіб, а також ускладнить їх відновлення або взагалі унеможливить, з огляду на що просить суд вжити заходів для забезпечення позову.
Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку статті 154 КАС України без повідомлення учасників справи.
За правилами частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість заяви про забезпечення позову, враховуючи наведені заявником підстави для вжиття таких заходів, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18 та від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб, з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 826/14722/17 вказав, що забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі (постанова Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 826/9263/17).

Стаття 151 КАС України визначає виключний перелік видів забезпечення позову, а саме:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Зірненський спиртовий завод» здійснювало діяльність з виробництва спирту етилового неденатурованого на підставі ліцензії № 00005 терміном дії з 07.05.2021 до 07.05.2026, виданою Державною податковою службою України.

Розпорядженням Державної податкової служби України № 1 від 02.01.2024 анульовано Державному підприємство «Зірненський спиртовий завод» вищевказану ліцензію. Підставою анулювання зазначено «у зв`язку з відключенням, припиненням функціонування або невстановлення на всіх етапах виробництва та відпуску цілодобових систем відеоспостереження».

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання.

Так, Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Отже, виробництво спирту етилового неденатурованого здійснюються суб`єктами господарювання виключно за наявності ліцензії.

Відповідно до статті 3 Закону № 481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі: акта або рішення суду про встановлення факту здійснення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) виробництва, зберігання, транспортування, торгівлі фальсифікованим або необлікованим у такого суб`єкта господарювання спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР регламентовано визначення основних понять і термінів які наведене у цьому Законі, зокрема:

анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії;

місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту етилового, біоетанолу та спиртових дистилятів, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Згідно частини 13 Закону № 481/95-ВР виключення місць зберігання з Єдиного реєстру здійснюється податковим органом, який вносив його до Єдиного реєстру, на підставі письмової заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що був заявником такого місця зберігання спирту, або у разі анулювання ліцензії, виданої такому суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідно до цього Закону, шляхом прийняття відповідного письмового розпорядження не раніше ніж через 10 робочих днів з моменту виникнення передбачених цим Законом підстав.

Статтею 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

В матеріалах справи наявні довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру:

серія АП № 199690 про внесення місця зберігання спирту етилового неденатурованого - 47856,6 дал;

серія АП № 199691 про внесення місця зберігання спирту етилового неденатурованого - 72251 дал.

З огляду на наведене, переконливими є доводи заявника про те, що можливість зберігання спирту етилового беззаперечно напряму залежить від наявності та чинності відповідної ліцензії. Анулювання ліцензії, в свою чергу, призводить до виключення місць зберігання з Єдиного реєстру, та як наслідок, застосування до підприємства штрафних санкцій.

На переконання суду, спірне розпорядження фактично зобов`язує підприємство зупинити технологічний цикл виробництва та продажу продукції, тому враховуючи зміст заяви про забезпечення позову, беручи до уваги те, що основним видом діяльності заявника згідно з даними ЄДРПОУ є дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв (код КВЕД 11.01), суд дійшов висновку, що існує небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, для відновлення яких буде необхідно докласти значних зусиль і витрат, оскільки заборона виробництва спирту етилового неденатурованого може призвести до повного зупинення господарської діяльності.

Суд враховує висновки Верховного Суду у постановах від 27.07.2023 у справі № 160/7346/23, від 30.08.2023 у справі № 120/1001/23, від 08.06.2023 у справі № 160/1140/23, в яких здійснювався перегляд у касаційному порядку ухвал про забезпечення позову, шляхом зупинення дії розпорядження податкового органу про анулювання ліцензії на право виробництва спирту етилового.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 120/1001/23 зазначено, що суд першої інстанцій обґрунтовано вказав на існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки виключення позивача з Єдиного державного реєстру місць зберігання може призвести до розриву відповідних господарських зв`язків, вивільнення працівників, до ухвалення судом рішення по суті спору, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності взагалі у випадку ухвалення позитивного рішення суду.

Крім цього, заявником надано суду довідку на підтвердження сплати податків та зборів до державного бюджету за 2023 рік, звіт про кількість штату працівників та фонду оплати праці, договір поставки спирту на внутрішній ринок, картки-рахунки у розрізі контрагентів ДП «Зірненський спиртовий завод», що також враховується судом при розгляді цієї заяви.

Разом з тим, згідно частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

Вжиття заходів забезпечення позову у такий спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту у разі задоволення поданого позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що належним способом забезпечення адміністративного позову є зупинення дії розпорядження Державної податкової служби України № 1-р/л від 02.01.2024 «Про анулювання ліцензії» до вирішення адміністративної справи по суті, що матиме належний та дієвий засіб, яким досягається та мета на досягнення якої такий спосіб спрямований.

При цьому, на стадії розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, судом не дається правова оцінка законності та правомірності прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, про які у своїй заяві просить позивач, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до вирішення справи по суті.

Отже, вимоги заяви про забезпечення позову в частині зупинення судом дії розпорядження є співрозмірним заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

З приводу вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання Державної податкової служби України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та з офіційного веб-сайту Державної податкової служби України інформацію щодо анулювання Державному підприємству «Зірненський спиртовий завод» ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00005 (термін дії з 07.05.2021 до 07.05.2026) та поновити (внести) в цьому реєстрі та на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України інформацію про ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00005 (термін дії з 07.05.2021 до 07.05.2026) яка видана Державному підприємству «Зірненський спиртовий завод» до набрання законної сили рішенням суду у справі, суд звертає увагу на таке.

Так, згідно з частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зауважує, що пункт 3 частини першої статті 151 КАС України, яка передбачала такий спосіб забезпечення позову як встановлення обов`язку вчинити певні дії, виключено на підставі Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" № 460-IX від 15.01.2020.

Таким чином, на момент розгляду цієї заяви чинним процесуальним законодавством не передбачено можливості застування заходу забезпечення позову шляхом зобов`язання вчинити певні дії.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відтак, вид забезпечення позову щодо зобов`язання ДПС України видалити з відповідного реєстру інформацію щодо анулювання ліцензії та поновити інформацію про ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого, не передбачений положеннями статті 151 КАС, а спосіб у який позивач просить забезпечити позов аналогічний двом заявленим позовним вимогам, а саме:

зобов`язати Державну податкову службу України видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва та/або оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах та з офіційного веб-сайту Державної податкової служби України інформацію щодо анулювання Державному підприємству «Зірненський спиртовий завод» ліцензії на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00005 (термін дії з 07.05.2021 до 07.05.2026);

зобов`язати Державну податкову службу України поновити в Єдиному державному суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва та оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах інформацію (внести відомості) про ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого № 00005 (термін дії з 07.05.2021 до 07.05.2026), яка видана Державному підприємству «Зірненський спиртовий завод» та на офіційному веб-сайті Державної податкової служби України.

Тому, в разі забезпечення позову шляхом зобов`язання видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів запис про анулювання ліцензії, судом фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Суд не вправі вживати такі заходи забезпечення адміністративного позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

В контексті наведеного, оцінюючи доводи та аргументи позивача в частині заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання Державну податкову службу України видалити з Єдиного реєстру ліцензіатів інформацію про анулювання ліцензії та поновити інформацію про ліцензію на виробництво спирту етилового неденатурованого, суд зауважує, що вони не є достатніми та обґрунтованими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

З урахуванням наведеного, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд дійшов висновку, що заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву Державного підприємства «Зірненський спиртовий завод» про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію розпорядження Державної податкової служби України № 1-р/л від 02.01.2024 "Про анулювання ліцензії" реєстраційний номер № 00005 (термін дії з 07.05.2021 до 07.05.2026) до набрання законної сили рішенням суду у справі № 460/179/24.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали негайно надіслати заявнику та Державній податковій службі України для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 08 січня 2024 року.

Суддя Ольга ПОЛІЩУК