Справа № 420/32882/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул.28 Армії,6, м.Херсон,73036) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №7328-6630/Ф-03/8-2100/21 від 05.10.2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника в разі втрати годувальника відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити розрахунок та виплату пенсії по втраті годувальника гр. ОСОБА_1 за період з 24 вересня 2021 року по 09 червня 2023 року, у нарахуванні якої відповідно до відповіді ГУ ПФУ у Херсонській області їй було помилково відмовлено згідно відповіді №7328-6630/Ф-03/8-2100/21 від 05.10.2021 року з підстав відсутності страхового стажу, оформленої листом №8200-8201/Ф-02/8-2100/23 від 20.10.2023 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника 09.06.2023 року відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з дня її первинного звернення - 24.09.2021 року, та провести її виплату з врахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.09.2021 року ОСОБА_1 виповнилося 60 років і вона письмово звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і за життя отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Проте 05.10.2021 року ОСОБА_1 отримала письмову відмову ГУ ПФУ в Херсонській області (№7328-6630/Ф-03/8-2100/21 від 05.10.2021 року), а з 09.06.2023 року ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ за померлого чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 . Позивач вважає, що їй протиправно не призначено пенсію по втраті годувальника з 23.09.2021 року та за захистом своїх прав звернулась до суду.

Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

У відзиві відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову, зокрема зазначивши, що при призначенні позивач пенсії відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки - ОСОБА_2 , який за життя отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На день смерті ОСОБА_2 вони з позивачкою перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали і були зареєстровані разом за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 на день смерті чоловіка не була працевлаштована, самостійного доходу не отримувала, перебувала на повному утриманні чоловіка, пенсія, яку він отримував відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Закон №2262) була єдиним джерелом існування позивачки.

23.09.2021 року ОСОБА_1 виповнилося 60 років і вона письмово звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і за життя отримував пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Разом із заявою було подано копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , свідоцтва про шлюб, копії її паспорту та паспорту чоловіка з відмітками про місце реєстрації за однією адресою: АДРЕСА_2 з 23 березня 1988 року - на підтвердження перебування на утриманні, довідку Форма ОК5 - на підтвердження відсутності у неї будь - якого доходу на день смерті годувальника.

05.10.2021 року ГУ ПФУ в Херсонській області листом №7328-6630/Ф-03/8-2100/21 від 05.10.2021 року ОСОБА_1 повідомлено, що статтею 37 Закону №2262 передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Основний розмір її пенсії відповідно до пункту "б" статті 36 Закону №2262 становить 30% заробітку годувальника, тобто: 4095,60 грн. * 0,30 = 1228,68 грн., що є меншим за мінімальний розмір. 3 01.12.2022 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 2093,00 грн.

Відповідно, мінімальний розмір пенсії в разі втрати годувальника за Законом №2262 з 01.12.2022 становить: 2093,00 грн. * 2 = 4186,00 грн.

Крім того, з 09 червня 2023 року, вам встановлено пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" в розмірі 70% надбавки, яка була б встановлена годувальнику 34% від прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, за нагородженого чоловіка ОСОБА_2 орденом "За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР" III ступеня в сумі 498,13 грн.

Розмір її пенсії станом на 01.10.2023 складає 4684,13 грн.

Таким чином, за зверненням позивача її не було призначено пенсію по втраті годувальника з 24.09.2021 року.

З 09.06.2023 року ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ за померлого чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що їй протиправно не призначено пенсію по втраті годувальника з 23.09.2021 року та за захистом своїх прав звернулась до суду.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі-Закон № 2262-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Статтею 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону №2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Статтею 31 Закону №2262-ХІІ визначено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі-Закон №1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку - 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

При цьому пунктом 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 №3-1, визначено перелік документів, необхідних для призначення пенсії в разі втрати годувальника подається, зокрема, для призначення такої пенсії особою додається довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні.

Системний аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що умовами для призначення пенсії у разі втрати годувальника є: 1) факт непрацездатності членів сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні; 2) факт перебування на повному утриманні померлого годувальника або одержання від нього допомоги, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Закон України від 09.07.2002 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058 передбачено, що призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.36 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

При цьому батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

При зверненні до відповідача в вересні 2021 року позивачкою було надано докази того, що внаслідок смерті чоловіка вона втратила єдине джерело засобів до існування - його пенсію, яку він отримував відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за життя.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини третьої статті 1, статті 6 Закону №2262-XII члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Сім`ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Положеннями статті 29 Закону №2262-XII передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону №2262-XII право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону №2262-XII члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як було зазначено вище, позивачкою при зверненні до відповідача за призначенням пенсії по втраті годувальника у 2021 році було надано докази того, що пенсія, яку за життя отримував її чоловік, була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, оскільки власних доходів вона на день виникнення права на пенсію не мала, тобто всі належні докази того, що вона має право на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ч.1 ст.31 Закону №2262-XII та ч.2 ст.36 Закону №1058.

Постановою Правління Пенсійного фонду України Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 30.01.2007 року №3-1 (далі Порядок) врегульовано порядок подання документів для призначення пенсії в т.ч. пенсії у разі втрати годувальника.

Згідно п.3 Розділу ІІ вищевказаного Порядку зазначено, визначається вичерпний перелік документів, що має бути поданий до органу ПФУ разом із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Відповідно до п. 11 Розділу І Порядку, днем звернення за призначенням пенсії є день подання до органу, що призначає пенсію, заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення уповноваженим органом (структурним підрозділом). При цьому, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу)) роз`яснюється, які документи необхідно подати додатково.

Судом встановлено, що відповіді ГУ ПФУ в Херсонській області №7328-6630/Ф-03/8-2100/21 від 05.10.2021 року не містять роз`яснень щодо необхідності надати документи, які б підтверджували право позивачки на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ч.1 ст.31 Закону №2262-XII та ч.2 ст. 36 Закону №1058.

З огляду на викладене суд вважає, що належним захистом прав позивача буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови здійснити розрахунок та виплату пенсії по втраті годувальника гр. ОСОБА_1 за період з 24 вересня 2021 року по 09 червня 2023 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника 09.06.2023 року відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з дня її первинного звернення - 24.09.2021 року, та провести її виплату з врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул.28 Армії,6, м.Херсон,73036) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови здійснити розрахунок та виплату пенсії по втраті годувальника гр. ОСОБА_1 за період з 24 вересня 2021 року по 09 червня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул.28 Армії,6, м.Херсон,73036, ) здійснити перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію у разі втрати годувальника 09.06.2023 року відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з дня її первинного звернення - 24.09.2021 року, та провести її виплату з врахуванням раніше виплачених сум.

В решті позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул.28 Армії,6, м.Херсон,73036, ) сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко