Справа № 300/3648/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2024 р. справа № 300/3648/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними щодо не зарахування до пільгового стажу період роботи дояркою з 01.02.1993 по 31.05.2000 у спілці селян "Світанок" та зобов`язання зарахувати до пільгового стажу зазначений період та призначити з 10.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у 2019 році позивачка зверталася із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, проте її було відмовлено 10.09.2019 у призначенні пенсії та зарахуванні пільгового стажу. 10.04.2023 позивачці відмовлено пенсійним органом у зарахуванні стажу з 01.02.1993 по 31.05.2000 на підставі показань свідків, оскільки у поданих архівних довідках не зазначено посаду позивача, а у Книзі обліку трудового стажу слово "доярка" дописано іншим чорнилом і почерком. Таку відмову вважає протиправною, оскільки незарахований період підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, яка відповідно до вимог чинного законодавства є основним документом, що підтверджує стаж роботи та була надана пенсійному органу. Всі записи у трудовій книжці виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень, записи є послідовними. Вказала, що на даний час спілка селян "Світанок" припинила свою діяльність, тому надати уточнюючі документи немає можливості. Факт її роботи також може бути підтверджений показаннями свідків, котрі працювали разом з нею, що підтверджується записами у їх трудових книжках. Зазначила, що пенсійним органо відмовлено у зарахуванні стажу на підставі показань свідків, а у неї наявний достатній пільговий стаж - більше 20 років для призначення пільгової пенсії. Таким чином, вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача на належний соціальний захист. Просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представниця Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказала, що рішення №74 від 18.09.2019 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю стажу на пільгових умовах. Зазначила про відсутність правових підстав для зарахування періоду роботи дояркою з 01.02.1993 по 31.05.2000 у спілці селян "Світанок", оскільки Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років було встановлено, що у первинних документах колгоспу ім. Я. Галана (спілка селян "Світанок") не зазначено посада на якій працювала позивачка. Також, в копії особового рахунку з Книги обліку трудового стажу слово "доярка" дописано іншим чорнилом і почерком, а до цього часу зазначений факт роботи членом ланки, записи у трудовій книжці про роботу в СС "Світанок" за 1986-2000 року записано одним чорнилом і почерком, хоча СС "Світанок" було створено з 1992 року шляхом реорганізації колгоспу ім. Я. Галана, про у трудову книжку не внесений запис. Відтак, підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутні. Просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.03.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 10.04.2023 зазначено, що рішенням №74 від 18.09.2019 року позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю стажу на пільгових умовах. Відповідь щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.02.1993 по 31.05.2000 у колгоспі ім. Я. Галана, яке перейменовано у спілку селян "Світанок" була надана листом від 21.05.2021. Страховий стаж склав 29 років 2 місяці, стаж на пільгових умовах відсутній. Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років від 30.08.2019 відмовлено у підтвердженні стажу на пільгових умовах, оскільки первинними документами не підтверджено зайнятість на пільговій посаді за період роботи в колгоспі ім. Я. Галана (в подальшому правонаступник - спілка селян "Світанок") з 01.02.1993 по 31.05.2000. Зазначено, що у первинних документах колгоспу ім. Я. Галана (спілка селян "Світанок") не зазначено посада, яку позивач займала, а в книзі обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу посада не значиться. В копії особового рахунку з книги обліку трудового стажу слово "доярка" дописано іншим чорнилом і почерком, а до цього часу зазначений факт роботи членом ланки.

Також зазначено, що встановлення стажу на підставі показань двох свідків не може бути застосований для підтвердження стажу на пільгових умовах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулася з даним позовом до суду.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Згідно із пунктом 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі - Інструкція №58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.4 Інструкції №58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Судом встановлено, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 17.07.1984, яка наявна у матеріалах справи, позивачка з 01.02.1993 по 31.05.2000 працювала в дояркою у спілці селян "Світанок".

Так, 15.04.1989 позивачка прийнята на роботу в спілку селян "Світанок" членом ланки, з 01.02.1993 переведена членом трудового колективу ферми №2 на посаду доярки, де працювала до 31.05.2000.

Як зазначено вище, підставою для відмови у врахуванні даного пільгового стажу позивача було те, що у первинних документах колгоспу ім. Я. Галана (спілка селян "Світанок") не зазначено посада на якій працювала позивач. Також в копії особового рахунку з Книги обліку трудового стажу слово "доярка" дописано іншим чорнилом і почерком, а до цього часу зазначений факт роботи членом ланки.

Суд критично оцінює послання відповідача на те, що у особовому рахунку з Книги обліку трудового стажу позивача слово "доярка" дописано іншим чорнилом і почерком, оскільки як вже зазначено, відповідним записом у трудовій книжці НОМЕР_1 від 17.07.1984, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, підтверджується, що у період з 01.02.1993 по 31.05.2000 позивачка працювала саме на посаді доярки у спілці селян "Світанок". Доказів того, що надані позивачу відомості з Книги обліку трудового стажу є недійсними чи підробленими відповідачем не подано.

Також, суд зазначає, що у трудовій книжці чітко зазначено дати призначення та звільнення, посаду, підприємство на якому працювала позивач, номера і дати наказів про прийняття і звільнення, містяться підписи відповідальної особи та печатки підприємства.

Більше того, суд звертає увагу, що вказаний період зарахований позивачем до страхового стажу.

З урахуванням вказаного, безпідставними є також посилання відповідача про неможливість врахування довідок про заробітну плату від 10.01.2019 за №№11, 12, 13 та від 29.05.2019 №437, у зв`язку з відсутністю у вказаних первинних документах колгоспу ім. Я. Галана (спілка селян "Світанок"), зазначення посади, яку позивач займала.

При цьому рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2019 №351/108/19 встановлено факт, що архівні довідки №11, №12, №13 від 10.01.2019 про заробітну плату та кількість вироблених трудоднів Колгоспу "Галана", с/с Світанок, які видані Трудовим архівом Снятинського району на ім`я " ОСОБА_1 " належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо твердження відповідача про те, що спілка "Світанок" було створено з 1992 року шляхом реорганізації колгоспу ім. Я. Галана про що у трудову книжку не внесено відповідний запис, суд зазначає, що відповідно до змісту трудової книжки позивача, вона ще 01.101986 була прийнята на роботу в СС "Світанок".

Окрім цього у матеріалах справи наявна трудова книжка ОСОБА_2 від 22.07.1970, згідно записів якої вона прийнята на роботу в спілку селян "Світанок" ще 03.01.1976 року та повторно, після звільнення 15.04.1983 року (30-31).

Жодних доказів про створення спілки селян "Світанок" саме у 1992 року шляхом реорганізації колгоспу ім. Я. Галана та відсутність його діяльності раніше, відповідачем не подано, а тому підстав вважати, що зазначена спілка не працювала раніше відсутні.

Також у зазначених відомостях з Книги обліку трудового стажу та довідках про заробітну плату зазначено про встановлений мінімум та належну кількісті відпрацьованих людино/днів, спору щодо вказаного відповідачем не зазначено.

Окрім цього, судом встановлено, що позивачка самостійно зверталася до архівних відділів з метою отримання документів для підтвердження пільгового стажу, проте листами трудового архіву Снятинського району Снятинської районної ради від 26.12.2018 за №999 та архівного відділу Снятинської РДА від 12.12.2018 за №689/04-01 позивачці повідомлено, що документи з особового складу по колгоспу ім. Я. Галана (спілка селян "Світанок") в архівний відділ не передавалися, в документах відсутні відомості про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу та роботу з неповним робочим днем, реорганізацію відсутні (а.с. 27-28).

Суд зазначає, що, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в призначенні пенсії.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, вищезазначене не може бути підставою для не зарахування оспорюваного періоду роботи позивачки до її трудового стажу.

Відтак, зазначений стаж підлягає зарахування до пільгового стажу позивачки.

Судом також встановлено, позивачка в даному адміністративному позові просить суд визнати протиправними дії щодо не зарахування до пільгового стажу період роботи дояркою з 01.02.1993 по 31.05.2000 у спілці селян "Світанок" та зобов`язати зарахувати до пільгового стажу зазначений період та призначити з 10.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2019 та 2023 роках зверталася за призначенням пільгової пенсії, однак жодних відомостей про зарахування їй пільгового стажу згідно записів у трудовій книжці за періоди з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 суду не надано.

Відтак, суд вважає за необхідне в порядку частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що є завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

На переконання суду, вихід за межі позовних вимог в даній справі безумовно узгоджується з захистом прав, свобод та інтересів фізичної особи, та відповідно спрямований на ефективне відновлення порушених прав цієї особи.

Як встановлено судом, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 17.07.1984, позивач у період з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 працювала на посадах доярки та оператора машинного доїння.

Суд зазначає, що вищевказані записи є послідовними, чіткими, без перекреслень, містять підпис відповідальних осіб.

Також, жодних неправильних чи неточних записів саме про періоди роботи позивача, у зв`язку з чим необхідно підтверджувати трудовий стаж, контролюючим органом не виявлено.

Окрім цього, відповідачем також не вказано жодних підстав, за яких таке оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Також відповідно до пункту "д" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи жінки, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Таким чином, зазначені періоди роботи підлягають врахуванню до пільгового стажу, про самостійне їх зарахування пенсійним органо не зазначено, жодних доказів щодо неможливості чи відсутності підстав у зарахуванні періодів роботи на пільговій професії відповідачем не надано.

При цьому відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено тільки про те, що стаж роботи з 01.06.2008 по 31.03.2016 не є достатнім для призначення пенсії, стосовно інших пільгових періодів пояснень не надано.

Суд також зазначає, що позивач двічі зверталася за призначенням пільгової пенсії та можливості зарахування пільгового стажу, проте пільговий стаж за періоди роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 враховано не було та оцінки такому стажу, відповідачем протиправно не надано.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначені періоди роботи підлягають зарахування до пільгового стажу позивача.

Таким чином, враховуючи вказану норму частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні даного публічно-правового спору суд виходить за межі позовних вимог шляхом визнання протиправними дій щодо врахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019.

Як встановлено судом вік позивача 56 років, пільговий стаж складає більше 20 років, а тому доводи відповідача щодо відсутності у позивача необхідного пільгового стажу, та відповідно, права на пенсію за віком на пільгових умовах є безпідставними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивачу у 2017 році виповнилось 50 років, повторно із заявою про призначення пенсії вона звернулася 08.03.2023, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Враховуючи викладене та те, що позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії досягла 50 річного віку, має достатній пільговий стаж, пенсію їй слід призначити з дня звернення за пенсією, тобто з 08.03.2023року.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дій щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 01.02.1993 по 31.05.2000, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 на посадах доярки та оператора машинного доїння та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу вказані періоди роботи та призначити і виплатити їй з 03.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 01.02.1993 по 31.05.2000, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019 на посадах доярки та оператора машинного доїння.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 01.10.1986 по 31.12.1986, з 01.02.1993 по 31.05.2000, з 06.09.2003 по 01.12.2006, з 01.06.2008 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 05.10.2017, з 06.10.2017 по 02.05.2018, з 03.05.2018 по 19.01.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 08.03.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачка:

ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, код в ЄДРПОУ - 20551088, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Бобров Ю.О.