Справа № 200/6323/23
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року Справа№200/6323/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: 36014, м. Полтава, Соборності, 66, ) про визнання протиправним та зобов`язання провести перерахунок пенсії, співвідповідача,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 1). Просив суд: 1) визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , по не зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1 (працівник державної воєнізованої аварійно-рятувальної служби у вугільній промисловості) періодів роботи у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 31.05.2023 року, а також по не застосуванню особливостей пенсійного забезпечення, передбачених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; 2) зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (працівник державної воєнізованої аварійно-рятувальної служби у вугільній промисловості), періоди роботи ОСОБА_1 у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 31.05.2023 року, провести позивачу перерахунок пенсії згідно з нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» виходячи з 80 відсотків його заробітної плати (доходу), починаючи з 19 травня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.09.2023 № 17888-17233/С-02/8-0500/23 він дізнався про те, що пенсію йому призначено з урахуванням страхового стажу за період роботи з 01.09.1988 року по 31.05.2023 року, який складає 31 рік 7 місяців 24 дні, у тому числі робота за Списком №1 15 років 7 місяців 6 днів, а саме: підземний стаж роботи відповідно до постанови КМУ № 202 від 31.03.1994 року 6 років 8 місяців 14 днів, в тому числі навчання за фахом 2 роки 11 місяців 4 дні, військова служба 1 рік 9 місяців 7 днів; стаж роботи за Списком №1 не підземний 8 років 10 місяців 22 дні.

До пільгового стажу відповідачем не зараховано такі періоди роботи позивача: з 30 квітня 2014 року по 31 грудня 2020 року та з 04 січня 2021 року по 31 травня 2023 року.

Цим листом відповідач також повідомив, що особливості пенсійного забезпечення, передбачені статтею 8 Закону № 345, до ОСОБА_1 не застосовані, у зв`язку з відсутністю, на його думку, 15 років необхідного пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1.

Отже, позивач вважає що його права були порушенні такими діями відповідача, у зв`язку із чим він звернувся до суду

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також даною ухвалою позивачу було поновлено строк звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року, за клопотанням представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, було залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач 2) у якості другого відповідача.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, мотивуючи це тим, що відповідно до правил екстериторіальності, його заяву про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, а отже Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є належним відповідачем по даній справі. Крім того, представник відповідача 1 зазначив, що трудова книжка підтверджує лише загальний трудовий стаж працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства, на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а в разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника - документи, видані архівними установами.

Таким чином, на думку, представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов`язковим.

Як зазначає, представник відповідач 1, 12 червня 2023 року позивач звернувся до управління із з заявою про призначення пенсії відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 до заяви надано довідку уточнюючу пільговий характер роботи від 08.06.2023 року № 01/126 за періоди роботи з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 31.05.2023 року у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні, в якій не зазначено зайнятість у підземних умовах. Отже управління не мало достатніх підстав для зарахування до пільгового стажу вищевказаного періоду роботи позивача.

Щодо зобов`язання управління зробити перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначив, що на підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу встановлено, що на день звернення за перерахунком пенсії стаж на підземних роботах складає Список № 1 - 06 років 08 місяців 14 днів замість необхідних 15-ти років, передбачених Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Отже, враховуючи відсутність пільгового підземного стажу за Списком №1 відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надав суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позивачем при зверненні про призначення пенсії було надано, зокрема, довідку від 08.06.2023 року № 01/116 про періоди роботи у Десятому воєнізованому гірничорятувальному гарнізоні за періоди роботи з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 31.05.2023 року в якій відсутня інформація про роботу повний робочий день на підземних роботах та зазначено посилання на постанову Кабінету Міністрів України, яка втратила чинність. З огляду на це, при призначенні пенсії позивачу, у відповідача 2 були відсутні підстави для зарахування цих періодів до його пільгового стажу.

Крім того, відповідачем 2 зазначено, що відповідно до статті 8 Закону України № 345, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менше як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсії за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, вказана норма підлягає застосуванню лише до тих осіб, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день на посадах визначених Списком № 1.

Оскільки у позивача відсутній підземний пільговий стаж, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зазначає, що у нього і відсутні правові підстави для застосування відносно нього наведених норм.

Отже, представник відповідача 2 зазначає, що оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у своїй діяльності при прийнятті рішень керується виключно чинним законодавством України, в межах своєї компетенції, тому вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

12 червня 2023 року, ОСОБА_1 , через особистий кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (до Селидівського сервісного центру Пенсійного фонду Донецької області за місцем реєстрації) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

З 19 травня 2023 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно з нормами частини 2 статті 114 Закону № 1058.

30 серпня 2023 року через веб-портал електронних послуг ПФУ, позивачем подано заяву про надання повної інформації щодо пенсійного забезпечення. Зокрема, він просив надати інформацію щодо стажу (страхового, пільгового), урахованого ПФУ на час призначення пенсії з 19.05.2023 року, а у разі, якщо якісь періоди не зараховані, зазначити які саме та повідомити причини не зарахування. Також просив надати інформацію щодо застосування до нього особливостей пенсійного забезпечення згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 14.09.2023 року № 17888-17233/С-02/8-0500/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про те, що з 19.05.2023 року йому призначено пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням страхового стажу за період роботи з 01.09.1988 року по 31.05.2023 року, який складає 31 рік 7 місяців 24 дні, в тому числі робота за Списком № 1 15 років 7 місяців 6 днів, а саме: підземний стаж роботи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202 6 років 8 місяців 14 днів, в тому числі навчання за фахом 2 роки 11 місяців 4 дні, військова служба 1 рік 9 місяців 7 днів; стаж роботи за Списком № 1 не підземний 8 років 10 місяців 22 дні.

Відповідно до наданих документів до страхового та пільгового стажу враховано всі

періоди. Стаж роботи за Списком № 1 не підземний обчислений відповідно до пільгової довідки № 01/116 від 08.06.2023 року, яка видана «Десятим воєнізованим гірничорятувальним загоном», якою зазначено стаж роботи за Списком № 1. Робота в підземних умовах не підтверджена.

Також позивачу було повідомлено про те, що його пільговий стаж, що дає право на обчислення пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345 складає 6 років 8 місяців 14 днів, якого недостатньо для обчислення розміру пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, оскільки відсутні 15 років необхідного пільгового стажу. Розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено відповідно до заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.05.2023 року, яка складає 14647,83 грн (12236,71 грн. показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2020 2022 роки х 1,19704 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Розмір пенсії складає 6216,59 грн. Виплата пенсії здійснюється Вам щомісячно 20 числа шляхом зарахування на картковий рахунок, який відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк».

Позивачу було роз`яснено, що виплата пенсії здійснюється з дотриманням вимог п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596., а відомості про «неоплату» пенсії за віком відсутні.

Отже, позивач вважає, що Пенсійним фондом не вірно розраховано йому пенсія, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Спірним питанням цієї справи є дії Пенсійного фонду щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 30 квітня 2014 року по 31 грудня 2020 року та з 04 січня 2021 року по 31 травня 2023 року, а також не застосування особливостей пенсійного забезпечення, передбачених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з моменту призначення пенсії, з 19.05.2023 року.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, зокрема застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІ1, основним документом, то підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно віддати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1 та № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1 та № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються (списки № 1 та № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

За період роботи позивача чинним був Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Аналіз наведених норм дає підстав вважати, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Як вбачається з записів трудової книжки серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року працював у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні, та з 04.01.2021 року до наступного часу продовжує працювати донині респіраторником 5-го розряду 3-го взводу (записи №№ 22, 23, 24).

Професія «респіраторни» входить до Списку № 1, яка визначає право позивача на особливості пенсійного забезпечення згідно з вимогами статей 28 Закону № 1058, 1 та 8 Закону України № 345.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжні відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавити лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 року у справі № 336/61 12/16-а.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачами, на підтвердження пільгового характеру роботи, крім трудової книжки, позивачем Пенсійному фонду було надано пільгову довідку Десятого ВГРЗ від 08.06.2023 року № 01/116 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з записів вказаної довідки, ОСОБА_1 працював повний робочий день у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по теперішній час виконував гірничі роботи за професією, посадою респіраторник, який безпосередньо забезпечує здійснення екстрених невідкладних заходів щодо запобігання та ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру та їх наслідків, проведення пошукових і аварійно-рятувальних робіт.

Відповідно Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, розділ 1 «Гірничі роботи» підрозділ 5 «Державна воєнізована гірничорятувальна служба у вугільній промисловості» передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають особовий склад, який безпосередньо забезпечує здійснення екстрених і невідкладних заходів щодо запобігання та ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру та їх наслідків, проведення пошукових і аварійно-рятувальних робіт.

У відповідності до вимог пункту 4.7 Положення про Державну воєнізовану гірничорятувальну службу у вугільній промисловості України, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 815 від 19.10.2012 року, професія «респіраторник» віднесена до особового складу, який безпосередньо забезпечує здійснення екстрених і невідкладних заходів щодо запобігання та ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру та їх наслідків, проведення пошукових і аварійно-рятувальних робіт.

Відповідно до п. 4.2. Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року, зі змінами «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, мас право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обгрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відтак, зазначена вище норма передбачає не безумовний обов`язок органу пенсійного фонду проводити зустрічну перевірку поданих особою документів на призначення пенсії, а лише надає органу пенсійного фонду таке право, яке, очевидно, може бути реалізоване, якщо є достатні підстави сумніватися у достовірності документів, які подає особа при зверненні за призначенням пенсії.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 (працівник державної воєнізованої аварійно-рятувальної служби у вугільній промисловості) періодів роботи у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 31.05.2023 року.

Суд, також зазначає, що відповідачами не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в трудовій книжці позивача, містять неправдиві або недостовірні дані.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний був зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 31.05.2023 року у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні, які є спірними, до пільгового стажу за Списком № 1 (працівники державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб у вугільній промисловості) на підставі трудової книжки та уточнюючої довідки.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Пенсійного фонду провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно з нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» виходячи з 80 відсотків його заробітної плати (доходу), починаючи з 19 травня 2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який набрав чинність 16 вересня 2008 року, в редакції на час звернення позивача з заявою, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції на час звернення позивача із заявою, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.

Пільговий стаж позивача за Списком № 1 складає 06 років 08 місяців 14 днів, що підтверджується розрахунком стажу та не заперечується відповідачами.

В той же час суд, зобов`язує відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоди роботи у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 31.05.2023 року.

Тобто на позивача поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідно до Положення «Про Пенсійний фонд України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд. Тобто саме до повноважень Пенсійного органу віднесено вирішення питання щодо призначення пенсії.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій часині також підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 13 Закону № 1788-XII, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі «Ковач проти України», п. 59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п. 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, то належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме цього пенсійного органа зарахувати періоди роботи позивача у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 18.05.2023 року (оскільки позивачу призначена пенсія з 19.05.2023 року) до пільгового стажу за Списком № 1 (працівник державної воєнізованої аварійно-рятувальної служби у вугільній промисловості) та перерахувати пенсію виходячи з 80 відсотків заробітної плати, починаючи з 19.05.2023 року.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 858,88 грн. (квитанція № 0.0..1 від 27.10.2023 року).

Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 500 грн.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: 36014, м. Полтава, Соборності, 66, ) про визнання протиправним та зобов`язання провести перерахунок пенсії, співвідповідача задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: 36014, м. Полтава, Соборності, 66, ) при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), по не зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1 (працівник державної воєнізованої аварійно-рятувальної служби у вугільній промисловості) періодів роботи у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 18.05.2023 року, а також по не застосуванню особливостей пенсійного забезпечення, передбачених статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: 36014, м. Полтава, Соборності, 66, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (працівник державної воєнізованої аварійно-рятувальної служби у вугільній промисловості), періоди роботи ОСОБА_1 у Десятому воєнізованому гірничорятувальному загоні з 30.04.2014 року по 31.12.2020 року та з 04.01.2021 року по 18.05.2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (місцезнаходження: 36014, м. Полтава, Соборності, 66, ) провести ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії згідно з нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» виходячи з 80 відсотків його заробітної плати (доходу), починаючи з 19 травня 2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко