Справа № 420/28654/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 91 від 18.04.2023 року про перерахунок пенсії позивачки з 2009 року; скасувати в пенсійній справі позивачки в графі "особливості" позначку "не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі" та включити позивачку в коло осіб яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону; визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії позивачці у розмірі визначеному не на дату нарахування до фактичної виплати поновленої пенсії, та здійснення розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 21.03.2019 рік без обов`язкового врахування автоматичного перерахунку на момент її виплати та без нарахування компенсації втрати частини доходів протиправними; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії на сьогоднішній день з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати та не здійснення ним розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 21.03.2019 рік з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію позивачки, за період з 07.10.2009 року по 21.03.2019 рік відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити розрахунок пенсії позивачки за період з 07.10.2009 року по 21.03.2019 рік з урахуванням автоматичного перерахунку на момент нарахування її до виплати з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію позивачки, за період з 07.10.2009 року по 21.03.2019 рік, за винятком сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є рішення суду по справі № 420/10130/22, яке визнає розрахунок пенсії, зроблений для відновлення пенсії починаючи з 21.03.2019 року - протиправним. Наразі відповідач виконав рішення суду щодо поновлення пенсії з 07.10.2009 року по 20.03.2019 у справі 420/10131/22, але повторив той самий розрахунок, який вже був визнаний протиправним, але вже з 07.10.2009 року. При перевірці справи в електронному кабінеті ПФУ позивача виявлено рішення № 91 від 18.04.2023 року про перерахунок пенсії позивачки з 2009 року, з якого видно, що відповідач протиправно: - вніс в графу "Особливості" в пенсійній справі позначку "Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм." таким чином виключив позивачку з кола осіб, стосовно яких зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії; - не розрахував пенсію позивачки з 07.10.2009 року з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати та не не здійснення ним розрахунку суми боргу за період з 07.10.2009 року по 21.03.2019 рік з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати; - не здійснив нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію позивачки з 07.10.2009 року по момент фактичної виплати. Разом з тим, під час поновлення виплати, пенсія позивачки за минулий час повинна бути нарахована та виплачена у розмірі, визначеному відповідно до діючого законодавства на дату нарахування її до виплати, у тому числі з урахуванням діючих норм стосовно автоматичних перерахунків пенсії. Розмір пенсії позивачки з надбавками на сьогоднішній день, з урахуванням вказаного вище автоматичного перерахунку, складає в сумі 2 812,74 гривень відповідно до наступного розрахунку: мінімальний розмір пенсії які досягли 65-річного віку, при страховому стажі для чоловіків 25 років, для жінок 20 років встановлюється з 01.12.2021 в розмірі 2600 грн. (6500 грн. х 40 %) 212,74 грн. - доплата за 11 років понаднормового стажу, обчислена відповідно до ст.28 ч.1 абз.2 Закону 1058- IV (11% * 1934 (мінімального розміру пенсії за віком) Пенсія всього: 2600 + 212,74 = 2 812,74 грн. На жаль відповідачі нарахували пенсію позивачки на сьогоднішній день в сумі 198,00 гривень, що не відповідає положенням законодавства, дійсного на момент здійснення нарахування суми пенсії до виплати. Сума пенсій за період з 07.10.2009 року по 21.03.2019 рік разом з автоматичними перерахунками на момент виплати складає 317 839, 62 гривень у відповідності з наступним розрахунком: Період з 07.10.2009 року по 21.03.2019 рік складає 113 місяців 113 * 2 812,74 = 317 839, 62 гривень. Таким чином, прагнучи обмежити права позивачки на отримання її майна пенсії у встановленому законодавством розмірі, замість нарахування пенсії позивачці в розмірі 2 812,74 грн. за кожний місяць періоду з 27.03.2019 року по 28.01.2022 рік, відповідач нарахував до виплати значно меншу суму - 198, 00 гривень .

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову та вказує, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 по справі №420/6816/19, яким зобов`язано розглянути у встановленому законодавством порядку по суті заяву ОСОБА_1 від 21.03.2019 щодо поновлення пенсії за віком згідно Закону №1058 з урахуванням висновків суду, пенсію поновлено рішенням №91 від 20.05.2020 з 21.03.2019 у розмірі встановленому на момент припинення пенсії. Розмір пенсії з 21.03.2019 склав 198,00 грн. Доплата за період з 21.03.2019 по 31.05.2020 склала 2842, 26 грн. та виплачена у червні 2020 року. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 по справі №420/10130/22 зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2019 про поновлення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. На виконання вказаного судового рішення пенсію перераховано рішенням від 26.12.2022. Розмір пенсії після виконання рішення суду не змінився. Страховий стаж складає 36 років 11 місяців 23 дні. Доплата за 11 років понаднормового стажу становить 7,57 грн. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 по справі №420/10131/22, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2023, зобов`язано Головне управління виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 21.03.2019. На виконання вказаного судового рішення пенсію перераховано модулем "Макетна обробка" від 13.03.2023 з 07.10.2009, однак з технічних причин не було можливості доопрацювати пенсійну справу ОСОБА_1 . При перерахунку пенсії з 07.10.2009 з технічних причин нараховувався неправильний розмір пенсійної виплати. Для встановлення правильного розміру пенсії до Пенсійного фонду України було направлено запит на обробку електронної справи в ручному режимі. Після отримання відповіді Пенсійного фонду України, Рішенням від 14.04.2023 пенсійну справу ОСОБА_1 опрацьовано модулем "Макетна обробка" з 07.10.2009. Розмір пенсії становить 198,00 грн. Оскільки пенсію поновлено на підставі рішення суду, то враховуючи межі зобов`язань, розмір пенсії поновлено у розмірі визначеному на час припинення її виплати і вона не підлягає проведенню перерахунків. Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані. Спірні виплати пенсії позивачу нараховані не були, оскільки було порушено лише питання про право на такі виплати. Дії Головного управління є законними та обґрунтованими та відповідають нормам законодавства якими врегульовано поновлення виплати пенсії особам, які проживають за межами України. Отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком 03.06.2003 року та в подальшому у 2004 році виїхала на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року по справі № 420/6816/19, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області оформлену листом від 19.07.2019 року № 591/02-17 у розгляді заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути у встановленому законодавством порядку по суті заяву ОСОБА_1 від 21.03.2019 року щодо поновлення виплати пенсії за віком з урахуванням висновків суду, що наведені у рішенні суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року по справі № 420/10130/22, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не здійснення розрахунку суми поточної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням доплати за 11 років понаднормованого стажу відповідно до ст.28 ч.1 абз.2 Закону 1058- IV та з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати відповідно до ст.28 та ч.2 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по поновленню пенсії за віком ОСОБА_1 (здійсненого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року по справі №420/6816/19) у постійному розмірі довічно, із зазначенням в графі "Особливості": "Не підлягає МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 21.03.2019 по довічно"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2019 року про поновлення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2023 року по справі № 420/10129/22, яка надбирала законної сили, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області стосовно не виплати пенсії ОСОБА_1 на її особистий банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ "Приватбанк"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 , в тому числі суму недоотриманої пенсії, на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ "Приватбанк".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року по справі № 420/10131/22, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не виплати недоотриманої пенсії позивача за період з 07.10.2009 р. по 21.03.2019 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 21.03.2019 рік.

18 квітня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням (протоколом) № 91 здійснено перерахунок пенсії позивача з 2009 року, згідно якого розмір пенсії позивача складає 198,00 грн. (а.с. 45-47, 82-83).

Так, 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058 у редакції на момент подання заяви про поновлення пенсії) згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 якого виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у ст. 1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно абз. 8 ч. 2 ст. 5 Закону №1058-IV, виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

За приписами ст. 28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35, а у жінок - 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Приписами частини 2,3 статті 42 Закону № 1058, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України №1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Таким чином, з системного аналізу матеріалів по справі можна дійти висновку, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року по справі № 420/6816/19, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути у встановленому законодавством порядку по суті заяву ОСОБА_1 від 21.03.2019 року щодо поновлення виплати пенсії за віком з урахуванням висновків суду, що наведені у рішенні суду.

18 квітня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням (протоколом) № 91 здійснено перерахунок пенсії позивача з 2009 року, згідно якого розмір пенсії позивача складає 198,00 грн. (а.с. 45-47, 82-83).

При цьому, в рішенні (протоколі) № 91 від 18.04.2023 року в графі «особливості» зазначено - не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм.. - з 21.03.2019 по довічно; призначення за рішенням суду - з 07.10.2009 по 20.03.2019; призначення за рішенням суду - з 21.03.2019 по довічно.

В той же час, рішення суду від 27 лютого 2020 року по справі № 420/6816/19, яке набрало законної сили, не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.

Крім того, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року по справі № 420/10130/22, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по поновленню пенсії за віком ОСОБА_1 (здійсненого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 року по справі №420/6816/19) у постійному розмірі довічно, із зазначенням в графі "Особливості": "Не підлягає МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 21.03.2019 по довічно".

За таких підстав, при поновленні позивачеві пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що свідчить про порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону № 1058-ІV.

Крім того, Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, які досягли віку 65 років та мають страховий стаж не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків, а тому посилання відповідача на відсутність у рішенні суду щодо зобов`язання проведення перерахунку пенсії у разі збільшення розмірів мінімальної пенсії позивачу є безпідставними.

Таким чином, перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Відтак, відповідачем допущені протиправні дії щодо невиплати позивачу пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Частиною другою статті 46 Закону №1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.

Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.11.2021 №460/8138/20.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Відповідно до вимог ст.14 Конвенції, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь - якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32)), а також право на певні суми соціальних виплат , у тому числі, у разі їх невиплаті є втручанням у право на мирне володіння майном (п.34. рішення ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10), рішення набуло статусу остаточного від 26 вересня 2014 року. «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (див. рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia) [ВП], заява № 44912/98, п. 52, ЄСПЛ 2004-IX). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами (див. вищенаведене рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Кореску v. Slovakia), п. 50; «Anheuser-Busch Inc. проти Португалії» (Anheuser-Busch Inc. v. Portugal) [ВП], заява № 73049/01, п. 65, ЄСПЛ 2007-І).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року ).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення в рішенні (протоколі) № 91 від 18.04.2023 року в графі особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм.. - з 21.03.2019 по довічно; призначення за рішенням суду - з 07.10.2009 по 20.03.2019; призначення за рішенням суду - з 21.03.2019 по довічно»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року без застосування особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм.. - з 21.03.2019 по довічно; призначення за рішенням суду - з 07.10.2009 по 20.03.2019; призначення за рішенням суду - з 21.03.2019 по довічно», з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати, відповідно до ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням компенсації втрати частини доходу, із врахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 429,44 грн..

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо встановлення в рішенні (протоколі) № 91 від 18.04.2023 року в графі особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм.. - з 21.03.2019 по довічно; призначення за рішенням суду - з 07.10.2009 по 20.03.2019; призначення за рішенням суду - з 21.03.2019 по довічно».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року без застосування особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм.. - з 21.03.2019 по довічно; призначення за рішенням суду - з 07.10.2009 по 20.03.2019; призначення за рішенням суду - з 21.03.2019 по довічно», з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати, відповідно до ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням компенсації втрати частини доходу, із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 429,44 грн. (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійки).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук