Справа № 460/22429/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 січня 2024 року м. Рівне №460/22429/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до16 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до 16 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, затверджене протоколом від 12.09.2022 № 1048 про встановлення причинного зв`язку захворювання (травми), що потягнуло смерть військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 ;

- зобов`язати 16 Регіональну військово-лікарську комісію розглянути повторно питання щодо визначення причинного зв`язку захворювання, що призвело до смерті солдата ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду та згідно вимог нормативно-правових актів, що діяли станом на момент виникнення спірних правовідносин.

- зобов`язати 16 Регіональну військово-лікарську комісію прийняти формулювання про наявність зв`язку захворювання, що призвело до смерті солдата ОСОБА_2 , із захистом Батьківщини, що відповідає пп. «ґ», п. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402, в редакції від 16.04.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що військовослужбовець ОСОБА_2 раптово помер (кардіоміопатія неуточнена, інфаркт) на полігоні у розташуванні підрозділу Військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ ЗСУ. Протоколом від 12.09.2022 № 1048 ВЛК затверджено формулювання пп. «д» п. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затв. наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (в редакції, чинній на момент розгляду питання) зі змістом: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби». Водночас, у протоколі ВЛК від 12.09.2022 № 1048 (дод.2) не наведено жодних обставин та доказів, що вказували б на розбіжність моменту, обставин чи умов набуття захворювання (як причини) із моментом смерті (як наслідку). Тож, військова частина НОМЕР_1 , в якій проходив службу померлий, входить до складу діючої армії. Відповідно, такі обставини виключають можливість застосування пп. «д» до випадку померлого, чого ВЛК протиправно не враховано. В той же час, згідно наказів командира ВЧ НОМЕР_1 № 10 від 13.04.2022 (про вибуття по БР) та № 21 від 24.04.2022 (про прибуття по БР), ОСОБА_2 з 13.04.2022 по 24.04.2022 виконував бойове завдання. Отже, факт участі у бойових діях та служба у складі діючої армії, поряд із фактами захворювання та смерті при Виконанні ОВС очевидно дають підстави на встановлення зв`язку із захистом Батьківщини. Натомість, відповідачем такий підпункт «ґ» протиправно не прийнято.

З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.10.2023 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.01.2024 відмовлено 16 регіональній військово-лікарській комісії Міністерства оборони України в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їхнього задоволення. Зазначав на обґрунтування такої позиції, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розташуванні підрозділу на військовому полігоні смт. Тетерів Житомирська область. Таким чином, дійсно він помер під час виконання ним обов`язків військової служби. Вказує, що відсутні докази того, що ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині, що входить до складу діючої армії. ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень та контузій, каліцтв, утому числі тих, що призвели до смерті, у військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Наголосив, що суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови.

З наведених підстав, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 №3 солдата ОСОБА_2 було призначено на посаду стрілець-помічник гранатометника 3 відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказів Командира ВЧ НОМЕР_1 № 10 від 13.04.2022 (про вибуття по БР) та № 21 від 24.04.2022 (про прибуття по БР), ОСОБА_2 з 13.04.2022 по 24.04.2022 був направлений для виконання бойового завдання.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розташуванні підрозділу на військовому полігоні смт. Тетерівка Житомирської області, що підтверджується витягом з наказу № 48 від 21.05.2022. У зв`язку із чим, цього ж дня виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2022 № 89 «Про призначення службового розслідування» комісією у складі: голови комісії - заступника командира бригади - начальника артилерії військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 ; членів комісії: командира медичної роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта медичної служби ОСОБА_4 ; заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 2 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_5 було проведено службове розслідування з метою встановлення причин смерті стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 .

Відповідно до рапорту заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_5 від 03.05.2022 № 26, встановлено факт смерті стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного багальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 . Згідно пояснень старшого стрільця 3 відділення 3 аеромобільного сержанта ОСОБА_6 стало відомо, що близько 13:50 03.05.2022 в палатці було виявлено тіло солдата ОСОБА_2 . Відповідно до інформації отриманої з лікарського свідоцтва про смерть № 1736 встановлено, що смерть настала по причинні кардіоміопатії (інфаркт).

А тому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 " від 12.05.2022 № 134, службове розслідування стосовно стрільця-помічника гранатометника 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , закінчено.

Протоколом від 12.09.2022 № 1048 ВЛК затверджено формулювання про причинний зв`язок захворювання та причин смерті ОСОБА_2 , відповідно до пп. «д» п. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затв. наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».

Не погоджуючись із визначенням причинного зв`язку захворювання, що призвело до смерті солдата та вважаючи протиправним рішення 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, затверджене протоколом від 12.09.2022 № 1048, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 №2801-XII (далі - Закон №2801-XII) законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Статтею 70 Закону №2801-XII передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ( 2232-12 ) та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За п.1.1 глави 1 розділу І Положення, Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення, Військово-лікарська експертиза це, зокрема: установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно пункту 1.3 глави 1 розділу І якого, основним завданнями військово-лікарської експертизи є, серед іншого: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

Відповідно до пп.2.3.3 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: серед іншого, розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; аналіз та узагальнення результатів і досвіду роботи підпорядкованих ВЛК; проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; організація та керівництво науковою роботою з питань військово-лікарської експертизи у підпорядкованих ВЛК; підготовка та вдосконалення кадрів для ВЛК; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

За приписами пп.2.3.4 п.2.3 глави 2 Розділу І Положення № 402 ЦВЛК має право, серед іншого: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у військових, цивільних лікувальних закладах, військових частинах; перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових, цивільних лікувальних закладах, медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи; витребовувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме: виписки (витяги) з матеріалів адміністративного розслідування, матеріалів дізнання або судового розгляду, а також витяги з наказів, актів; особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі витребування оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу); архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років); залучати головних медичних фахівців Міністерства оборони України, лікарів-спеціалістів Головного військово-медичного клінічного центру та інших військових лікувальних закладів, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи; перевіряти у військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я України організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, вій службу померлий, входить до складу діючої армії.

Пунктом 21.9 глави 21 Розділу ІІ Положення №402 закріплено, що визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК.

Відповідно до п.20.1 глави 20 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Згідно із п. 20.7 глави 20 розділу ІІ Положення №402 постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення. (пункт 21.3 глави 21 розділу І Положення № 402).

За п. 21.30 глави 20 розділу ІІ Положення №402 Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.4, 21.5 розділу II Положення.

У відповідності до пункту 21.5 Положення, Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:

ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні

Відповідно до пункту 21.7 глави 21 розділу І Положення № 402, постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001р. № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001р. за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).

З огляду на абзац 3 пункту 21.8 глави ІІ Положення №402, прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.

Пунктом 21.25 глави ІІ Положення №402 передбачено, що при вирішенні питання про причинний зв`язок поранення (контузії, травми, каліцтва) штатна ВЛК може брати до уваги такі документи про причини та обставини поранення: службову та медичну характеристики, витяг з книги обліку хворих в амбулаторії при первинному зверненні по медичну допомогу, матеріали службового розслідування, дізнання або досудового слідства, атестації, довідку військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу, історію хвороби або витяг з неї, свідоцтво про хворобу, запис лікаря військової частини, лікаря військового (цивільного) лікувально-профілактичного закладу у медичній книжці військовослужбовця про первинне звернення по медичну допомогу, довідку архівної установи. У воєнний час постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення приймається на підставі картки передового району, а також документів, указаних у цьому пункті.

Спірним питання у цій справі є прийняття постанови РВЛК про причинний зв`язок смерті солдата ОСОБА_2 , на підставі підпункту «д» пункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення № 402. Предметом оскарження є протокол по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, із формулюванням такого змісту: «Захворювання і причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».

Позивач вважає, що при прийнятті оскаржуваного протоколу відповідачем неправильно визначено формулювання про причинний зв`язок захворювання та причину смерті вказавши "Так, пов`язані з проходженням військової служби".

Згідно тверджень позивача, смерть трапилася внаслідок захворювання, яке досягло розвитку саме у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, як це передбачено пп. «г» п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402. Отже, ВЛК мала скласти протокол із зазначенням причини смерті, як такої, що пов`язана із захистом Батьківщини.

Суд зазначає, що для визначення причинного зв`язку захворювань із захистом Батьківщини, ВЛК ЗС України необхідно встановити чи виникли захворювання у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, або захворювання, яке виникло до цього періоду та у період служби розвинулося, що є визначальною умовою стосовно кваліфікації смерті особи

У такому випадку, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються у формулюванні «Захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини».

Суд зазначає, що для визначення причинного зв`язку захворювань позивача із захистом Батьківщини необхідним є встановлення чи виникли захворювання позивача або чинники які вплинули на її виникнення в період його служби, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби.

З досліджених судом доказів встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала на військовому полігоні смт. Тетерівка Житомирської області, раптово по причині "Кардіоміопатії неуточнена"(інфаркт).

Кардіоміопатія неуточнена є ураженням серцевого м`язу нез`ясованої етіології. Кардіоміопатія розвивається зазвичай поступово, непомітно. При постановці діагнозу "кардіоміопатія" лікар ґрунтується не лише на даних фізикального обстеження (огляду) пацієнта, який є першим етапом, а й на результатах специфічних інструментальних обстежень, які включені до протоколу діагностики. До них відносять: електрокардіографію (ЕКГ); велоергометрію; ехокардіографію; рентгенографію; УЗД серця. Щоб точно визначити тип кардіоміопатії пацієнтам з ураженням міокарда, можуть бути призначені додаткові діагностичні процедури: магнітно-резонансна томографія, комп`ютерна томографія, коронарографія, вентрикулографія. В обов`язковому порядку кожному пацієнту відділення проводять лабораторні дослідження: загальний аналіз крові; біохімічний аналіз; аналіз крові на електроліти; коагулограма; вивчення крові на гормони. Якщо у сім`ї пацієнта були випадки захворювань серця, призначається генетичне дослідження (ДНК), оскільки кардіоміопатія часто має спадковий характер. У разі виявлення дефектів у певних генах поставити правильний діагноз набагато легше. Після отримання та аналізу всієї можливої інформації, вивчення анамнезу пацієнта та індивідуальної оцінки стану його здоров`я можна поставити точний діагноз та призначити правильне лікування кардіоміопатії.

Таким чином, з вищезазначеного можна зробити висновок, що кардіоміопатія розвивається зазвичай поступово, непомітно, для постановки діагнозу "Кардіоміопатія", необхідно пройти вищезазначений перелік обстежень.

Відтак, беззаперечних доказів того, що захворювання, що стало причиною смерті ОСОБА_2 , пов`язано безпосередньо з його участю у бойових діях, у матеріалах справи немає.

При цьому, за наслідком системного аналізу вказаних правових норм суд зазначає, що функції щодо встановлення причинного зв`язку смерті покладаються саме на ВЛК, які утворюються в установленому порядку, які в своїй діяльності керуються Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта. Таке право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Відтак, в залежності від причин та умов настання події, службовцями затверджуються висновки про наявність або відсутність зв`язку із Виконанням обов`язків військової служби в момент смерті, а лікарями з урахуванням службової інформації приймається формулювання про зв`язок причини смерті (а саме захворювання).

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, визначення причинного зв`язку захворювання та смерті, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не може підміняти компетенцію іншого органу та приймати рішення про наявність причинного зв`язку смерті з профзахворюванням. Суду лише перевіряє правомірність дій та рішень відповідача, їх відповідність законам України та підзаконним нормативно-правовим актам.

Отже, суди позбавлені можливості оцінювати обґрунтованість медичних висновків при прийнятті певного рішення, оскільки не є спеціалізованими установами в медичній сфері, суди вправі перевірити законність висновку лише в межах дотримання процедури його прийняття, а оцінка підставності висновку виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального та процесуального права.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.03.2020 справа №240/7133/19, від 08 серпня 2019 року справа №820/11362/15.

Щодо тверджень позивача з приводу того, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка відноситься до Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, а отже проходив службу у військовій частині, що входить до складу діючої армії, то суду необхідно вказати таке.

У чинному законодавстві термін "діюча армія" зустрічається в Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно статті 5 Законі України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"", Кабінет Міністрів України постановив:

дозволити Міністерству оборони для визначення осіб, які можуть вважатися учасниками бойових дій, тимчасово застосовувати затверджені Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР переліки підрозділів, частин, з`єднань, об`єднань та органів управління, що входили до складу діючої армії у роки Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років, а також затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осі рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території.

Отже, цією постановою визначено перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії.

Також, відповідно до Академічного тлумачного словника української мови, діюча армія-війська, які під час війни перебувають на фронті, а фронт або лінія фронту - границя між супротивними військовими силами під час військового конфлікту, лінія розгортання збройних сил і їхнього зіткнення із противником. Фронт - район (смуга, зона) території, на якій ведуться бойові дії (у поняттях фронт і тил). Фронт - сторона бойового порядку (оперативної побудови) військ, звернена до противники. При веденні бойових дій розрізняють фронти наступу, атаки, прориву, оборони і таке інше. Його ширина для підрозділів частин, з`єднань і об`єднань залежить від отриманого бойового завдання, наявності сил і засобів, характеру місцевості й інших умов.

Приписами пункту 1 Окремого доручення №912/з/29, серед іншого, під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (надалі по тексту також бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

- бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;

- бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);

- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;

- виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;

- здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;

- здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;

- виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Пунктом 3 Окремого доручення №912/з/29 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі бойового наказу журналу бойових дій або рапорту командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних завдань.

У своїх поясненнях позивач, стверджує, що смерть ОСОБА_2 трапилася внаслідок захворювання, яке досягло розвитку саме у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, як це передбачено пп. «г» п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402. Отже, ВЛК мала скласти протокол із зазначенням причини смерті, як такої, що пов`язана із захистом Батьківщини.

У відповідності до пункту 21.5 Положення, Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема: ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 проходив військову службу з 22.03.2022 по 03.05.2022.

Приєднаними доказами встановлено, що ОСОБА_2 був направлений для виконання бойового завдання в період з 13.04.2022 по 24.04.2022, згідно бойового розпорядження командувача Десантно-штурмових військ від 12.04.2022 № 117/1/2/48.

Разом з тим, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розташуванні підрозділу на військовому полігоні смт. Тетерівка Житомирської області, що підтверджується витягом з наказу № 48 від 21.05.2022, тобто не під час участі в бойових діях, як того вимагають приписи підпункту "ґ" пункту 21.5 Положення.

Більше того, з аналізу вищенаведених норм законодавства та аналізу документів наявних у матеріалах справи не встановлено доказів участі ОСОБА_2 у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а отже і виникнення його захворювання, що призвело до смерті або його смерті під час участі в зазначених заходах. Таким чином, твердження позивача, що ОСОБА_2 проходив службу у військовій частині, що входить до складу діючої армії є безпідставними.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для прийняти формулювання про наявність зв`язку захворювання, що призвело до смерті солдата ОСОБА_2 , із захистом Батьківщини, що відповідає пп. «ґ», п. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 за наявними у справі матеріалами відсутні, а дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства, та не порушують прав позивача.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи було спростовано відповідачем. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зважаючи на це, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для застосування ст. 139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до 16 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 січня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - 16 регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України (вул. Стрийська, 73А, м. Львів, Львівська обл.,79045, ЄДРПОУ/РНОКПП 08380628)

Суддя Д.П. Зозуля