Справа № 320/1009/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року справа №320/1009/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Краматорської міської ради та Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також позивачка, ОСОБА_1 ) з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі по тексту також відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 27.08.2021 б/н про відмову у призначенні допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно пунктів 27, 44 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 з 01.07.2021 за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради призначити та нарахувати позивачці допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену статтею 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», починаючи з 01.07.2021 по березень 2022 року включно на підставі заяви від 22.07.2021;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради виплатити призначену та нараховану позивачці допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену статтею 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», починаючи з 01.07.2021 по березень 2022 року включно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка повідомила, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14.07.2021 №636 її було призначено опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю з дитинства.

Позивачка стверджує, що перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з 01.08.2021 по 18.04.2023.

Спірним рішенням позивачці було відмовлено у призначенні допомоги з 01.07.2021 з підстав ненадання документів та даних про отримані аліменти, оскільки нею не отримувались аліменти від батьків ОСОБА_2 на день подання заяви від 22.07.2021.

Щодо відсутності довідок про місце реєстрації опікуна та дитини позивачка зазначила про наявність у відповідача права на здійснення перевірки наданої нею інформації про зареєстроване/задеклароване місце проживання (перебування), що міститься в Реєстрі та відомчій інформаційній системі ДМС відносно опікуна дитини.

Позивачка стверджує, що відмова відповідачем у призначенні їй допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування з підстав ненадання довідки-рахунку банку не відповідає дійсності, оскільки така довідка була надана разом із заявою від 22.07.2021.

Також позивачка зауважує про несвоєчасне направлення їй оскаржуваного рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Цією ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Службу у справах дітей Краматорської міської ради та Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що позивачці спірним рішенням відмовлено у призначенні допомоги, оскільки нею не було подано разом із заявою від 22.07.2021 та протягом 30 календарних днів (до 22.08.2021) довідки про місячні розміри аліментів за період з березня 2021 року по лютий 2022 року та довідки про реєстрацію місця проживання опікуна та дитини, про що було зазначено у відривному талоні.

Відповідач зауважує, що за результатами розгляду поданої повторно заяви від 18.03.2022 позивачці було відмовлено з аналогічних підстав у зв`язку з ненаданням довідок про місячні розміри аліментів за період з березня 2021 року по лютий 2022 року та довідки про реєстрацію місця проживання опікуна та дитини.

Також відповідач зауважує про відсутність у нього законних підстав для призначення позивачці допомоги з липня 2021 року на підставі звернення від 24.03.2022, оскільки постановою КМУ від 07.03.2022 №214 встановлено, що протягом періоду воєнного стану та одного місяця після дати його припинення чи скасування не застосовуються положення постанови КМУ №264 від 08.04.2020.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив, поданій до суду, позивачка зазначила, що не погоджується із зазначеними у відзиві доводами у зв`язку із наявністю у відповідача всіх документів, необхідних для призначення та нарахування ОСОБА_1 допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбаченої статтею 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», починаючи з 01.07.2021 по березень 2022 року включно на підставі заяви від 22.07.2021. Такі документи наявні у справі №654911 про призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства або дітям віком до 18 років, що, на думку позивачки, не оспорюється відповідачем.

Позивачка стверджує, що до заяви 22.07.2021 не були додані лише документи, які не передбачені Порядком №1751, а саме: виконавчі листи про стягнення аліментів та довідки про неотримання аліментів. При цьому, станом на дату подання такої заяви позивачка зауважує, що не була стороною виконавчого провадження за виконавчими листами про стягнення аліментів та такі виконавчі провадження взагалі не були відкриті, про що вона повідомляла під час подачі заяви.

Позивачка вважає безпідставними посилання відповідача на положення постанови КМУ від 07.03.2022 №214, відповідно до якої протягом періоду воєнного стану та одного місяця після дати його припинення чи скасування не застосовуються положення постанови КМУ №264 від 08.04.2020, оскільки заяву нею було подано до набрання чинності такими нормами, а тому вони не є застосовними в межах спірних відносин відповідно до статті 58 Конституції України.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого Єланецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Медичним висновком №7/1 повторно про дитину-інваліда віком до 18 років від 19.04.2021 підтверджується наявність у ОСОБА_2 захворювання (патологічний стан), яке відповідає розділу ХІV пункту 1 підпункту 1.4 переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів строком на 2 роки, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого УСВіК Заводського району, ОСОБА_2 2016 року народження є особою з інвалідністю з дитинства.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.01.2021 позбавлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто на утримання ОСОБА_2 аліменти з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Єланецької селищної ради від 17.05.2021 №58 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14.07.2021 №636 встановлено опіку над дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Призначено опікуном ОСОБА_1 над дитиною ОСОБА_2 .

Заявою від 22.07.2021 №157 ОСОБА_1 звернулась до органу праці та соціального захисту населення про призначення їй державної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування.

У заяві міститься відмітка про необхідність надання до 22.08.2021 для розгляду заяви такі документи: рахунок, аліменти, виконавчий лист, реєстрація (дитина-інвалід) та вказано, що станом на 02.12.2021 документи не надані.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 27.08.2021 б/н відмовлено у призначенні допомоги згідно пунктів 27, 44 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 з 01.07.2021.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цього рішення, позивачка звернулася з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

У статті 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Закон України від 26.04.2001 №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» (далі по тексту - Закон №2402-ІІІ) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статті 2 Закону №2402-ІІІ законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Згідно статті 8 Закону №2402-ІІІ кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями частин першої та другої статті 13 Закону №2402-ІІІ встановлено, що з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України.

Сім`ям з дітьми у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, надаються пільгові довгострокові кредити на придбання житла, предметів довгострокового користування та житлове будівництво.

Відповідно до частин першої, другої та сьомої статті 25 Закону №2402-ІІІ діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Відсутність одного або обох з батьків та батьківського піклування підтверджується відповідними документами, які є підставою для надання цим дітям матеріального забезпечення і пільг, передбачених законодавством України.

Держава гарантує матеріальну допомогу на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням, у дитячих будинках сімейного типу і прийомних сім`ях у порядку, встановленому законодавством України.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлює Закон України від 21.11.1992 №2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі по тексту - Закон №2811-ХІІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) відповідно до Конституції України.

Положеннями пункту 3 частини першої статті 3 Закону №2811-ХІІ визначено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування.

Згідно частини першої статті 4 Закону №2811-ХІІ покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Допомога, зокрема, на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника) (частина перша статті 5 Закону №2811-ХІІ).

Положеннями статті 16 Закону №2811-ХІІ встановлено право на допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, а саме: допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, призначеним в установленому законом порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування. Така допомога вважається власністю дитини.

Допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на підставі рішення про встановлення опіки чи піклування (стаття 17 Закону №2811-ХІІ).

Відповідно до статті 18 Закону №2811-ХІІ допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить 2,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дітей з інвалідністю, над якими встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У разі якщо на дитину (на дитину з інвалідністю) виплачуються призначені у встановленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей з інвалідністю відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між 2,5 розміру прожиткового мінімуму (для дитини з інвалідністю, над якою встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму) для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги.

Умови призначення і виплати таких видів державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначає Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 (далі по тексту - Порядок №1751).

Пунктом 25 Порядку №1751 визначено, що відповідно до статті 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним в установленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування та відповідно до законодавства набули статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування.

Допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, не призначається у разі перебування дитини на повному державному утриманні.

Якщо дитина, яка перебуває на повному державному утриманні, перебуває вдома під час літніх канікул або карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, така допомога призначається та виплачується за повні місяці перебування дитини вдома на підставі довідки закладу освіти про те, що дитина в цей час не перебувала на повному державному утриманні.

Допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування і є вихованцями дитячих навчальних закладів, що фінансуються не за рахунок бюджетних коштів, призначається на загальних підставах.

Положення статті 18 Закону №2811-ХІІ кореспондуються з положеннями пункту 26 Порядку №1751, відповідно до якого допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить 2,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дітей з інвалідністю, над якими встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Якщо на дитину (дитину з інвалідністю) виплачуються призначені в установленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей з інвалідністю відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між 2,5 розміру прожиткового мінімуму (для дитини з інвалідністю, над якою встановлено опіку чи піклування, - 3,5 розміру прожиткового мінімуму) для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги. При цьому розмір призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги враховується як середньомісячний розмір зазначених виплат, отриманих на дитину за попередні 12 календарних місяців.

У разі передачі дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, під опіку чи піклування або влаштування в дитячий будинок сімейного типу, прийомну сім`ю до розрахунку розміру допомоги на таку дитину не включається розмір призначеної державної соціальної допомоги на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Якщо дітям (на дітей), над якими встановлено опіку чи піклування, за попередні 12 календарних місяців не нараховувалися аліменти, пенсія, державна допомога, стипендія, така допомога призначається в розмірі 2,5 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дітей з інвалідністю, над якими встановлено опіку чи піклування, - 3,5 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про наявність в опікуна права на допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, зокрема, на дітей з інвалідністю, над якими встановлено опіку чи піклування. При цьому, розмір такої допомоги складає 3,5 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та виплачується як різниця між 3,5 розміру прожиткового мінімуму) для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги з розрахунку середньомісячний розмір зазначених виплат, отриманих на дитину за попередні 12 календарних місяців. Підставою для призначення допомоги у розмірі 3,5 розміру прожиткового мінімуму є не нарахування аліментів, пенсії, державної допомоги, стипендії.

Відповідно до пункту 27 Порядку №1751 для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до подаються такі документи:

1) заява опікуна чи піклувальника про призначення допомоги, яка складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) копія рішення органу опіки та піклування або суду про встановлення опіки чи піклування над дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування;

3) копія свідоцтва про народження дитини;

4) довідка про реєстрацію місця проживання опікуна (піклувальника) та дитини (для дітей, над якими встановлено опіку чи піклування і які є вихованцями дитячих навчальних закладів, що фінансуються не за рахунок бюджетних коштів, - видана органом реєстрації довідка, в якій зазначено статус дитячого навчального закладу та за які кошти він фінансується, а також підтверджено факт перебування в ньому дітей);

5) довідки про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує на дитину опікун чи піклувальник (у разі одержання пенсії на дитину органи соціального захисту населення використовують відомості про розмір пенсії, що надійшли від органів Пенсійного фонду України на електронних носіях інформації);

6) медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років, виданий в установленому МОЗ порядку.

У разі неможливості одержання довідки про розмір аліментів від органів державної виконавчої служби, розташованих на тимчасово окупованій території України та в районі проведення антитерористичної операції, державна допомога призначається на підставі письмової заяви опікуна чи піклувальника про одержання (неодержання) аліментів.

Відповідальність за достовірність наданої органу соціального захисту населення інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на опікунів чи піклувальників.

У разі поновлення виплати аліментів опікуни чи піклувальники зобов`язані в триденний строк письмово повідомити про це органу соціального захисту населення для проведення відповідного перерахунку розміру раніше призначеної допомоги.

У разі коли батьки, місце перебування яких відоме, не сплачують аліменти, орган соціального захисту населення призначає допомогу без урахування їх суми. При цьому зазначений орган протягом десяти днів після подання опікуном чи піклувальником заяви про призначення допомоги повідомляє службі у справах дітей про неодержання опікуном чи піклувальником аліментів.

Служба у справах дітей щороку до 31 грудня поточного року інформує орган соціального захисту населення про факти одержання (неодержання) опікуном чи піклувальником аліментів на дітей.

З аналізу наведених норм слідує, що законодавцем імперативно встановлено вичерпний перелік документів, які повинен надати опікун для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. При цьому, жодних виключень для органів соціального захисту населення щодо витребування додаткових документів ні положеннями Закону №2811-ХІІ, Порядку №1751, ні жодними іншими нормативно-правовими актами не передбачено.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що разом з поданою ОСОБА_1 заявою від 22.07.2021 нею до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради надано також картку реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку, довідку №30506 від 23.06.2021 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

У заяві міститься відмітка про необхідність надання до 22.08.2021 для розгляду заяви такі документи: рахунок, аліменти, виконавчий лист, реєстрація (дитина-інвалід) та вказано, що станом на 02.12.2021 документи не надані.

В наявному в матеріалах справи документі під назвою «виклик/інформування заявника по телефону» від 28.03.2022 №946, який є частиною особової справи за заявою ОСОБА_1 , зафіксовано, що під час проведення бесіди з позивачкою їй роз`яснено про необхідність надання довідки про аліменти за період з 28.07.2020 по 30.06.2021 для призначення допомоги. Зі слів заявника, дану довідку донесе протягом тижня.

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 27.08.2021 б/н відмовлено у призначенні допомоги згідно пунктів 27, 44 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 з 01.07.2021.

Із листування позивачки з відповідачем вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачці допомоги спірним рішенням є ненадання у встановлений термін довідок про місячні розміри аліментів на утримання дитини за період з липня 2020 року по червень 2021 року, про що зазначено у листах Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 04.04.2022 №29-01-14/1960, від 27.12.2022 №29-01-14/3938, від 17.11.2022 №29-01-14/3474, від 11.07.2022 №29-01-14/2302.

Дослідивши заявлений відповідачем у заяві від 22.07.2021 перелік витребуваних документів, судом встановлено, що вимога відповідача про надання позивачкою такого документу як виконавчий лист не відповідає вичерпному переліку документів, встановленому пунктом 27 Порядку №1751, які подаються для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування.

Вимога відповідача про надання позивачкою рахунку спростовується наявністю у матеріалах особової справи за заявою позивачки про призначення допомоги від 22.07.2021 такого документу як «Картка реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку» ОСОБА_1 , в якій зазначено номер банківського рахунку позивачки.

Подання позивачкою таких документів як заява опікуна про призначення допомоги за встановленою формою, копії рішення органу опіки та піклування про встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, копії свідоцтва про народження дитини та медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років не є спірним, а означені копії документів надано відповідачем як такі, що містяться в матеріалах особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021.

Даний факт не заперечується сторонами у позовній заяві та відзиві, а тому відповідно до положень частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає доказуванню.

Водночас, судом встановлено відсутність в матеріалах особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021 станом на дату прийняття спірного рішення (27.08.2021) таких обов`язкових для подання документів, як довідка про реєстрацію місця проживання дитини та довідки про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує на дитину опікун чи піклувальник.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивачки про подання нею разом із заявою від 22.07.2021 довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 №51146 від 16.09.2021, оскільки така довідка видана їй майже на 2 місяці пізніше дати звернення із заявою про призначення допомоги та через 20 днів після прийняття спірного рішення.

Водночас, означеною довідкою підтверджується реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за вказаною у ній адресою з 16.09.2021, що унеможливило її подання протягом законодавчо встановленого місячного строку.

Посилання позивачки на положення пункту 27 Порядку №1751, відповідно до яких у разі коли батьки, місце перебування яких відоме, не сплачують аліменти, орган соціального захисту населення призначає допомогу без урахування їх суми, також не приймаються судом до уваги, оскільки станом на дату прийняття спірного рішення матеріали особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021 не містили жодних доказів, якими б підтверджувався факт несплати аліментів батьками ОСОБА_2 .

Водночас, на переконання суду, саме витребуваною відповідачем довідкою про аліменти, обов`язок подання якої встановлено пунктом 27 Порядку №1751, підтверджується факт їх сплати/несплати батьками ОСОБА_2 , а процитована норма дає підстави для призначення відповідачем допомоги без урахування суми аліментів, не звільняючи опікуна від обов`язку подання довідки на підтвердження їх несплати.

Відповідно до пункту 44 Порядку №1751 у разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви.

З урахуванням викладеного, оскільки станом на дату прийняття спірного рішення від 27.08.2021 матеріали особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021 не містили усіх передбачених пунктом 27 Порядку №1751 документів для призначення відповідної допомоги, суд дійшов висновку про правомірність прийняття спірного рішення від 27.08.2021 б/н про відмову позивачці у призначенні допомоги, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним.

У подальшому ОСОБА_1 подано відповідачу заяву від 29.03.2022 з проханням надати письмове роз`яснення відмови за її зверненням від 24.03.2022 з проханням повернутися до розгляду заяви від 22.07.2021 про призначення державної допомоги на дитину, над якою встановлено опіку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною порушення терміну подачі документів вказано віддаленість державних установ для звернення з даного питання: Заводського районного суду м. Миколаєва, який прийняв ухвалу про заміну стягувача та надіслав виконавчі листи, а також Єланецького ВДВС, який видач довідки про неотримання позивачкою аліментів з батьків малолітньої дитини ОСОБА_2 на її утримання.

Судом встановлено, що матеріали особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021 містять копію такої довідки №51146 від 16.09.2021 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, незважаючи на відсутність обов`язку подання позивачкою виконавчих листів, їх копії містяться в матеріалах особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021.

У виконавчих листах у справі №487/4318/20, виданих 17.01.2022 зазначено, що 18.01.2021, розглянувши цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний Будинок дитини» Миколаївської обласної ради, в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Єланецької районної державної адміністрації, Калинівська сільська об`єднана територіальна громада про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів вирішено стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу),але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини шляхом перерахування на особистий рахунок ОСОБА_2 .

Стягувачем у виконавчих листах вказано Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський обласний Будинок дитини» Миколаївської обласної ради.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2021 у цивільній справі №487/4318/20 замінено стягувача Миколаївський обласний будинок дитини Миколаївської обласної ради на його правонаступника ОСОБА_1 у цивільній справі №487/4318/20, за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва, від 18.01.2021 року. Означена ухвала набрала законної сили 18.10.2021.

З Інформації про виконавче провадження від 05.12.2022 ВП НОМЕР_4 та ВП НОМЕР_5 вбачається про надходження виконавчого листа від 17.01.2022 №487/4318/20 про стягнення аліментів з боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до виконавчої служби 07.02.2022. Виконавчі провадження відкриті 09.02.2022. Стягувачем в означених виконавчих провадженнях є ОСОБА_1 .

Також матеріали особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021 містять копії довідок про неотримання аліментів від 21.03.2022 №№ 1902 та 1900, виданих Єланецьким відділом державної виконавчої служби Вознесенського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), з яких вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 28.07.2020 по 30.06.2021.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що позивачка станом на дату звернення до відповідача із заявою від 22.07.2021 про призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, не була стороною виконавчого провадження у цивільній справі №487/4318/20 про стягнення на користь малолітньої ОСОБА_2 з її батьків аліментів та, як наслідок, не мала можливості отримання довідок про місячні розміри аліментів, що одержує на дитину опікун як і не мала можливості отримати довідки про неотримання аліментів за затребуваний відповідачем період.

В свою чергу, відсутність можливості своєчасного отримання таких довідок спричинила порушення законодавчо встановленого місячного строку для подання всіх передбачених пунктом 27 Порядку №1751 документів до органу соціального захисту населення для прийняття рішення про призначення допомоги на дітей, яким встановлено опіку чи піклування.

Суд зауважує, що державна соціальна допомога є матеріальним забезпеченням дитини, над якою встановлено опіку, яке призначається з місяця, в якому була подана заява з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця до моменту досягнення дитиною 18-річного віку включно.

З листа відповідача, адресованого Голосіївській районній у місті Києві державній адміністрації від 27.06.2022 №29-04-40/941 вбачається, що ОСОБА_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 та отримувала допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». Інших видів допомог ОСОБА_1 не призначалось та надано на підтвердження означеного атестат №2002 на гр. ОСОБА_1 .

Дослідивши наявні в матеріалах справи та матеріалах особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021 документи, судом встановлено наявність в особовій справі усіх передбачених пунктом 27 Порядку №1751 документів, частина з яких була подана позивачкою з порушенням законодавчо встановлених строків.

З наявних у матеріалах справи документів слідує, що позивачці не було призначено допомогу на дитину, над якою встановлено опіку. Водночас, подання нею таких документів як довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та довідки про неотримання аліментів на вимогу Управління як таких, що передбачені пунктом 27 Порядку №1751, могло б слугувати підставою для прийняття відповідачем рішення про призначення ОСОБА_1 допомоги на дитину, над якою встановлено опіку.

Тобто, саме прийняття відповідачем від позивачки усіх передбачених пунктом 27 Порядку №1751 документів та їх розгляд є вирішальним фактом при визначенні права на призначення їй допомоги на дитину, над якою встановлено опіку.

З урахуванням викладеного у сукупності, а саме: встановлені судом обставини справи та нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, зважаючи на завдання адміністративного судочинства, суд вбачає наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення.

За правилами пунктів 2, 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а також обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права, а якщо відновлення такого стану є неможливим - компенсує позивачу шкоду, завдану неправомірним рішенням.

Зважаючи на викладене, з огляду на відсутність у спірного рішення відповідача такої властивості, як протиправність, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача саме скасування цього рішення.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.03.2019 по справі №826/15117/17.

Суд зауважує, що позивачка та її дитина є громадянами України, мають такі ж конституційні права, як і інші громадяни України.

Щодо правовідносин, пов`язаних із захистом праві дітей Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 591/610/16-а зазначив, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним із батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини. Беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивачка всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення на сході України бойових дій (що мало наслідком неможливість своєчасного оформлення відповідних документів та звернення за отриманням допомоги), виходячи із завдань адміністративного судочинства, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити позивачці соціальну допомогу при народженні дитини.

Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист.

Крім того, позивачкою заявлений позов в інтересах дитини для її належного забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд зауважує, що допомога на дітей за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її опікуну, тобто, в спірних правовідносинах неможливість своєчасного подання опікуном до органу, який здійснює призначення допомоги, усіх необхідних документів не з власної вини призводить до порушення інтересів дитини.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Водночас суд зауважує, що, з урахуванням повідомлених і підтверджених відповідними доказами обставин та наданих позивачкою до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради документів, які не були ним досліджені під час прийняття спірного рішення про відмову у призначенні допомоги, суд позбавлений в межах цієї справи дослідити питання виконання всіх умов, визначених законодавством, для прийняття рішення про призначення, нарахування і виплату такої допомоги з огляду на відсутність повноважень досліджувати подані опікуном документи на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам та змісту.

Тому суд не може підміняти орган, уповноважений на призначення і виплату позивачці допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, та на свій розсуд зобов`язати відповідача здійснити призначення такої допомоги.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Як вже зазначалося судом, станом на дату звернення до відповідача із заявою від 22.07.2021 позивачка не була стороною у цивільній справі про стягнення аліментів та стороною у виконавчому провадженні про стягнення аліментів, що, в свою чергу, мало наслідком неможливість своєчасного отримання таких документів як довідки про аліменти для призначення допомоги.

Водночас, такі довідки були подані позивачкою до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради разом із довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та містяться у матеріалах особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021. Подання означених довідок мало наслідком формування повного та вичерпного пакету документів, визначеного пунктом 27 Порядку №1751, для призначення допомоги на дитину, над якою встановлено опіку.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивачкою подано до відповідача усі передбачені Порядком №1751 документи, виходячи із завдань адміністративного судочинства, з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивачки суд дійшов висновку про наявність підстав для вихід за межі позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути подану позивачкою заяву від 22.07.2021 разом з усіма документами, які наявні в матеріалах особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021 про надання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, у тому числі довідок про неотримання аліментів від 21.03.2022 №№ 1902, 1900, довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 від 16.09.2021.

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Водночас суд вважає за необхідне зауважити, що в межах цієї справи не надається оцінка поданій позивачкою заяві від 18.03.2022 та прийнятому за результатами її розгляду рішенням, оскільки таке рішення не є предметом позову в межах цієї справи, а заявлені в адміністративному позові підстави відмови у призначенні допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, за наслідками розгляду заяви від 18.03.2022 жодним чином не впливають на прийняття відповідачем спірного рішення від 27.08.2021, яке є предметом позову у цій справі.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 27.08.2021 про відмову у призначенні допомоги ОСОБА_1 з 01.07.2021.

3. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.07.2021 разом з усіма документами, які наявні в матеріалах особової справи за заявою ОСОБА_1 від 22.07.2021 про надання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, у тому числі довідок про неотримання аліментів від 21.03.2022 №№ 1902, 1900, довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 від 16.09.2021.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.