Справа № 160/27162/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
18 жовтня 2023 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати прийняте Дніпровською митницею: рішення про коригування митної вартості товарів від 02.05.2023 року за №UA110130/2023/000071/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000204 від 02.05.2023 року;
визнати протиправним та скасувати прийняте Дніпровською митницею: рішення про коригування митної вартості товарів від 05.07.2023 року за №UA110130/2023/000131/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.07.2023 року за №UA110130/2023/000387.
До митного органу були надані документи необхідні для митного оформлення товарів з визначенням їх митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту.
Однак, посадові особи Дніпровської митниці, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняли рішення №UA110130/2023/000071/1 від 02.05.2023 року, №UA110130/2023/000131/1 від 05.07.2023 року про коригування митної вартості товарів за другорядним (резервним) методом.
Відмову в митному оформленні товарів відповідач оформив картками відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000204, №UA110130/2023/000387.
На думку представника товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» надані документи в своїй сукупності подані у відповідності до положень частини 2 статті 53 Митного кодексу України та загалом підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, крім того, витребовувані документи щодо виробника товару (країни походження) жодним чином не можуть вплинути на митну вартість, яка заявлена декларантом; витребовувані документи, які підтверджують вартість перевезення були надані у вигляді довідок про транспортні витрати, що є допустимим доказом на підтвердження вказаних витрат.
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів - №UA110130/2023/000071/1 від 02.05.2023 року, №UA110130/2023/000131/1 від 05.07.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000204, №UA110130/2023/000387, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Щодо рішення про коригування митної вартості №UA110130/2023/000071/1, представник відповідача зазначила.
Товари постачаються на підставі зовнішньоекономічного договору від 27.03.2023 №TKA-9, укладеного між ТОВ "ТК Атлант" та компанією SP Europe Sp.z.o.o (Польща).
Поставка товару здійснена на умовах FCA Brwinow.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 320 Митного кодексу України (далі - МКУ), форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
За результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками було виявлено ризик можливого заниження митної вартості товару, що спричинило необхідність здійснити перевірку правильності її визначення, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.
Посадовою особою Дніпровської митниці відповідно до пункту 4.1 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності.
Листом ТОВ "Атлант" від 02.05.2023 року повідомлення декларанта №02/05/2023 надано вибіркові пояснення щодо розбіжностей зазначених митницею у повідомленні №1, а також зазначено про те, що ТОВ "Атлант" не має можливості надати інші додаткові документи.
Митний орган додатково зазначив стосовно цього, що договором від 27.03.2023 №ТКА-9 визначено, що товарна партія формується на підставі замовлення, що надається покупцем. Даний документ до митного контролю не надано.
Контрактом не визначено, що додаткові умови платежу можуть бути зазначені у інвойсі.
Платіжні документи до митного контролю не надано, таким чином у митниці відсутня можливість здійснення перевірки числового значення сплаченої суми за товар та переконатись у правильності заявлених до митного контролю даних.
Відомості щодо потужностей виробника у інших країнах відсутні.
До складових митної вартості можуть бути включені витрати пов`язані із доставкою товарів у Польщу та їх консолідацію (або консолідацію у Німеччині та наступною поставкою у Польщу в адресу контрагента за контрактом від 27.03.2023 №ТКА-9).
Проте, відомості щодо таких витрат серед наданих документів відсутні.
Наданий до митного контролю документ довідка про транспортні витрати від 27.04.2023 №2, який не є бухгалтерським документом та не може бути використана в якості підтвердження митної вартості товару, оскільки дублює відомості зазначені у рахунку на оплату транспортних послуг.
Додаткові документи, що спростовують зауваження митниці, не надано.
Декларантом надано відмову від подання будь-яких інших документів, виражену листом директора ТОВ "Атлант" від 02.05.2023 року. Повідомлення декларанта №02/05/2023.
У зв`язку з неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості.
До товарів №№20, 22, 39, 40, 43 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
Таким чином, на думку представника відповідача, рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000071/1 від 02.05.2023 року прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Щодо рішення про коригування митної вартості №UA110130/2023/000131/1, представник відповідача зазначив.
У поданих до митного оформлення документах відомості щодо виробника оцінюваних товарів відсутні.
Наданий до митного контролю документ рахунок на оплату транспортних послуг від 28.06.2023 №418 містить посилання на заявку на перевезення від 26.06.2023 №2606, проте такий документ до митного контролю не надано, крім того даний рахунок не містить посилання на транспортний договір заявлений до митного контролю від 26.02.2021 №26022021, зазначений рахунок не містить відомостей щодо вартості експедиторських послуг.
Наданий до митного контролю документ довідка про транспортні витрати від 27.06.2023 не є бухгалтерським документом.
З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до частини 5 статті 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням пункту 3 статті 53 Митного кодексу України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (в тому числі платіжні документи на оплату транспортних послуг); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 6) договори з третіми особами, пов`язаний із договором про поставку товару, митна вартість яких визначається.
Листом ТОВ "ТК Атлант" від 04.07.2023 Повідомлення декларанта №04/07/2023 надано вибіркові пояснення щодо розбіжностей зазначених митницею у повідомленні №1, а також зазначено про те, що ТОВ "ТК Атлант" не має можливості надати інші додаткові документи.
Митний орган зазначив, що договором від 27.03.2023 №ТКА-9 визначено, що товарна партія формується на підставі замовлення, що надається покупцем.
Даний документ до митного контролю не надано.
Декларантом надано відмову від подання будь-яких інших документів, виражену листом директора ТОВ "ТК Атлант" 04.07.2023 № Повідомлення декларанта №04/07/2023.
Зазначені у електронному повідомленні від митниці до декларанта розбіжності не спростовані та не обґрунтовані документально.
У зв`язку з вищезазначеним до товарів №№17, 18, 35, 36, 38 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
Таким чином, на думку представника відповідача, рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000131/1 від 05.07.2023 року прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
З урахуванням викладеного представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант».
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Керівник підприємства - Білоконь Сергій Миколайович.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» зареєстроване в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Шевченківська ДПІ (Шевченківський район м.Дніпра) як платник податків та як платник єдиного внеску з 02 лютого 2016 року.
Основний вид економічної діяльності за кодом КВЕД - 46.90 - Неспеціалізована оптова торгівля.
Здійснюючи господарську діяльність, товариством з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» 27 березня 2023 року укладено зовнішньоекономічний контракт з нерезидентом SP EUROPE SP.z.o.o (Польща) №TKA-9.
Відповідно до пункту 1.1 цього контракту, покупець отримує статус офіційного дистриб`ютора продукції Stellox на ринку України (щодо запчастин до легкових і вантажних автомобілів).
Відповідно до пункту 1.2 згідно цього контракту, продавець зобов`язується поставляти за заявками покупця в порядку і на умовах, що визначаються цим контрактом, автомобільні запасні частини в асортименті з метою подальшої реалізації товарів, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати товари, в порядку і на умовах цього контракту.
Товар постачається на умовах FCA Brwinow.
Послуги по декларуванню вантажу надавалися фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , яка надає митно-брокерські послуги товариству на підставі договору доручення.
На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з кожною з зазначених декларацій представник товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» надав митному органу пакет документів.
На етапі перевірки митних декларацій Дніпровською митницею повідомлено позивачеві про виникнення необхідності надання додаткових документів з метою підтвердження митної вартості товару за основним методом, оскільки відповідачем було встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з повідомлень Дніпровської митниці від 01.05.2023 року та від 03.07.2023 року для підтвердження заявленої митної вартості товару декларанту запропоновано надати протягом 10 календарних днів документи відповідно до статті 53 Кодексу, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; переклад товаросупровідних документів, складених іноземною мовою.
Листами товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» від 02.05.2023 вих.№02/05/2023 року, та від 04.07.2023 року №04/07/2023 повідомлено відповідачеві про те, що декларантом надані всі документи, які підтверджують митну вартість товару, а надати інші додаткові запитувані документи декларант немає можливості у встановлений 10-тиденний строк.
Суд встановив, що митним органом виявлено наступні розбіжності в поданих позивачем до митного оформлення електронних митних деклараціях:
- товар заявлено походженням з декількох країн: Китай, Тайвань, Туреччина. При цьому, зазначено лише виробника ATH&S GmbH для всіх товарів та торгову марку STELLOX. Надані документи від 01.05.2023 «тех.опис» складений трьома мовами одночасно, англійською, польською та російською, при цьому відомості щодо торгової марки внесені англійською мовою, а відомості щодо виробника внесені російською мовою.
- у вищезазначених документах фігурують дані про країну походження Китай, проте відсутні дані щодо турецького та тайванського походження; товари з даними країнами походження заявлені до митного контролю;
- надані до митного контролю рахунки від 26.04.2023 №PI-23.0100FA, від 27.04.2023 №FA/000266/2023 не містять даних щодо виробника, проте містять відомості щодо торгової марки;
- відомості, що заявлені до митного контролю та відомості, що розміщені на упаковці товару та вкладишах до нього, що були виявлені в ході митного огляду, містять розбіжності, що в свою чергу може впливати на рівень митної вартості товару;
- у поданих до митного оформлення документах відомості щодо виробника оцінюваних товарів відсутні. Згідно контракту покупець надсилає продавцю замовлення на постачання партії, яка узгоджується шляхом складання відповідного інвойсу, на підставі якого здійснюється поставка та оплата товару;
- у розрахунку до ЕМД відсутні відомості щодо експедиційних витрат, страхові документи, акт виконаних робіт, на підставі якого здійснюється оплата товару, а також платіжні документи, що підтверджують факт оплати заявленої вартості перевезення до митного контролю не надано.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2023/000071/1 від 02.05.2023 року, №UA110130/2023/000131/1 від 05.07.2023 року, відповідно до яких загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України, та ґрунтується на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
У подальшому, Дніпровською митницею прийнято:
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000204, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з прийняттям 02.05.2023 рішення про коригування митної вартості №UA110130/2023/000071/1;
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000387, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з прийняттям 05.07.2023 рішення про коригування митної вартості №UA110130/2023/000131/1;
- запропоновано декларанту подати нові митні декларації з урахуванням рішень про коригування митної вартості.
На думку представника товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» надані документи в своїй сукупності подані у відповідності до положень частини 2 статті 53 Митного кодексу України та загалом підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, саме тому представник вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів - №UA110130/2023/000071/1 від 02.05.2023 року, №UA110130/2023/000131/1 від 05.07.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000204, №UA110130/2023/000387, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для зазначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним.
На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
У ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, відповідач дійшов висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності в документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. І на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Щодо виробника товару, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1.2. контракту №ТКА-9 від 27 березня 2023 року, продавець зобов`язується поставляти по заявкам покупця в порядку в порядку і на у мовах, що визначаються цим контрактом, автомобільні запчастини в асортименті з метою подальшої реалізації товарів, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товари в порядку і на умовах цього контракту.
Товар, який постачається, виробляється в Китаї, Тайвані, Турції, на потужностях, що використовуються ATH&S GmbH, який є виробником товару.
У зв`язку з чим ATH&S GmbH є саме виробником товару, який постачається.
Більш того, країна походження товару, який декларується, жодним чином не може впливати на митну вартість товару, яка заявлена декларантом.
Дані щодо країни походження товару містяться в інвойсах від 27.04.2023 року №FA/000266/2023, від 28.06.2023 року №FA/000449/2023.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні недоліки щодо виробника товару, який зазначений в двох ЕМД поданих позивачем 01 травня 2023 року та 03 липня 2023 року.
Щодо документів які підтверджують вартість перевезення, суд виходить з наступного.
ТОВ «ТК АТЛАНТ» було надано перелік документів, які підтверджують вартість перевезення, а саме:
- рахунком за №30 від 27.04.2023 року;
- заявкою за №26 від 26.04.2023 року до Договору №26/04/23 від 26.04.23;
- договором №26/0423 від 26.04.2023 року;
- довідкою про транспортні витрати згідно заявки №26 від 26.04.2023 року до Договору №26/04/23 від 26.04.23 вихідний номер №2 від 27.04.2023;
За рішенням від 05.07.2023 року про коригування митної вартості товарів за №UА110130/2023/000131/1:
- рахунком за № 418 від 28.06.2023 року;
- заявкою за №2606 від 26.06.2023 року;
- довідкою про транспортні витрати від 27.06.2023 року.
Відтак, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.
Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню судом в спірних правовідносинах.
З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Щодо витребування додаткових документів, суд виходить з наступного.
Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року по справі №810/4258/18, зазначено, що: «Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару та не було дотримано послідовності застосування кожного наступного методу при обґрунтованості неможливості застосування кожного з попередніх методів визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумніву достовірності наданої інформації.
Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена».
У даному випадку відповідач не зазначає, яким саме чином подання будь-яких інших документів з цього питання може вплинути на митну вартість товару за ціною договору.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що зазначені висновки відповідача є помилковими та не можуть бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» надано всі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, які необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.
Натомість всупереч частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Умовами частини 2 статті 57 Митного кодексу України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 Митного кодексу України).
Частиною 8 статті 57 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Суд зазначає, що досліджені судом первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Крім того, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення митного органу є необґрунтованими, а висновки відповідача базуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
З урахуванням наведеного вище, рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110130/2023/000071/1 від 02.05.2023 року, №UA110130/2023/000131/1 від 05.07.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000204, №UA110130/2023/000387 є протиправними та підлягають скасуванню.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант».
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 2684,00 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією ПАТ АБ "Укргазбанк" №98 від 12 жовтня 2023 року.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд виходить з того, що статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.
Так, згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з частинами 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 134, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
До матеріалів справи не долучено жодного документу, який би підтверджував надання позивачеві правової допомоги адвокатом.
З наданих документів не вбачається, який адвокат залучався до розгляду вказаної справи.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У позовній заяві ТОВ «ТК Атлант» зазначено про орієнтовний розрахунок витрат, які позивач може понести під час розгляду судового процесу:
- поштові витрати - 200 грн.,
- витрати, пов`язані з прибуттям до суду - 300 грн.
Однак, в позовній заяві відсутні відомості стосовно представника позивача.
Також, в обґрунтування стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви не додано жодного з передбачених статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України документів, а саме не надані:
- договір про надання правничої допомоги;
- докази здійснення відповідних витрат;
- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги;
- відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості;
- відомості щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) тощо.
Крім цього, поштові витрати та витрати, пов`язані з прибуттям до суду (з урахування того, що справа слухається без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами) - це не професійна правнича допомога, а суто технічна.
Зазначені послуги не є правовими послугами в розумінні чинного законодавства, зокрема, в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тобто не полягають в складанні заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, відповідно не являють собою професійну правничу допомогу та не підлягають відшкодуванню.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд погоджується з доводами представника відповідача, що витрати пов`язані з прибуттям до суду та поштові витрати, не є витратами (правовими послугами) в розумінні чинного законодавства, зокрема, в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з чим ці витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТК Атлант» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000071/1 від 02.05.2023 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000204 від 02.05.2023 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110130/2023/000131/1 від 05.07.2023 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2023/000387 від 05.07.2023 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник