Справа № 320/11148/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2024-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року № 320/11148/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також позивачка, ОСОБА_1 ) з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі по тексту також відповідач, Управління), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачці у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення;

- зобов`язати відповідача встановити позивачці статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка повідомила, що вона є дружиною загиблого ОСОБА_2 , який захищав Україну від військової агресії російської федерації у складі добровольчого формування «Загін ТрО при Президентові України» Київської міської територіальної громади №9, 1 окремий взвод «Амстердам», та 28.02.2022, перебуваючи на чергуванні на блокпосту « ІНФОРМАЦІЯ_1 », отримав травми, несумісні з життям через наліт ворожої авіації.

Відмова відповідача у встановленні позивачці статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни мотивована відсутністю у загиблого (померлого) статусу ветерана війни.

Позивачка з посиланням на положення статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» стверджує, що нею було надано відповідачу повний пакет документів, які підтверджують факт отримання її чоловіком поранення, несумісного з життям під час перебування на бойовому чергуванні в загоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у складі добровольчого формування «Загін ТрО при Президентові України Київської міської територіальної громади №9, 1 окремий взвод «Амстердам».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, з посиланням на положення статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначив, що листом від 14.11.2022 позивачці було відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі посвідчення, оскільки документи, подані позивачкою, не містили витягу з наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу ЗСУ про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії зі Збройними Силами України, МВС України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; контракту добровольця територіальної оборони; висновку судово-медичної експертизи (для померлих добровольців, які брали участь у бойових діях); постанови штатної ВЛК відповідного військового формування, в якій має бути зазначено, що смерть пов`язана з захистом Батьківщини.

Також відповідач стверджує, що надані позивачкою заяви свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять інформації про отримання ними статусу учасника бойових дій, або особи з інвалідністю внаслідок війни, або учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У наданому свідоцтві про смерть не зазначено, що смерть настала під час виконання бойового завдання чи несення військової служби.

Видана ОСОБА_2 довідка від 21.04.2022 не може бути документом, що свідчить про безпосередню участь у заходах, пов`язаних із захистом Батьківщини, оскільки вона видана на ім`я померлого.

Відповідачем звернуто увагу суду на ненадання до Управління довідки від 21.04.2022 про те, що ОСОБА_2 знаходився на службі у взводі «Амстердам» з 24.02.2022 та 28.02.2022 отримав поранення, несумісне із життям.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 14.08.2002.

01.06.2007 між позивачкою та ОСОБА_2 був укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 30.04.2010 серія НОМЕР_2 .

18 березня 2022 року Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом Управління від 14.11.2022 №3895/5.01-13 на звернення від 03.11.2022 щодо встановлення статусу члена загиблого (померлого) ветерана війни та видачу посвідчення повідомлено про неможливість прийняття рішення щодо надання такого статусу, оскільки документи, додані до заяви позивачці, не підтверджують факту наявності у померлого статусу ветерана війни або входження його до складу добровольчого формування територіальної громади.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цього рішення, позивачка звернулась з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Правовий статус ветеранів війни визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону №3551-ХІІ до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать: батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Згідно пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються: 19) військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Тобто, належність особи до сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни визначається положеннями статті 10 Закону №3551-ХІІ.

Водночас як позивачка в адміністративному позові, так і відповідач у відзиві на позовну заяву, обґрунтовуючи свою позицію, посилаються на положення статті 10-1 Закону №3551-ХІІ, якою визначено належність особи до сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 10-1 Закону №3551-XII до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, до здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно частин другої та третьої статті 10-1 Закону №3551-ХІІ підставою для надання особам, зазначеним в абзаці п`ятому цієї статті, статусу сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України є (але не виключно):

а) клопотання про надання статусу сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України керівника добровольчого формування, до складу якого входила особа, яка загинула (пропала безвісти) чи померла. До клопотання додаються документи або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або особи з інвалідністю внаслідок війни, або учасника війни відповідно до цього Закону, що підтверджують участь загиблої (пропалої безвісти), померлої особи в антитерористичній операції;

б) витяг з наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

в) висновок судово-медичної експертизи.

До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Процедура надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Порядком надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2.09.2015 № 740 (далі по тексту Порядок №740).

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку №740 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, згідно з цим Порядком надається сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу, військовослужбовців МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, і загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно з абзацом 4 пункту 4 Порядку №740 підставами для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, є, зокрема, для членів сімей осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади:

свідоцтво про смерть (копія);

контракт добровольця територіальної оборони (копія);

документи про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

висновок судово-медичної експертизи.

В силу положень пункту 5 Порядку №740 для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради (далі - орган соціального захисту населення) заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку.

Пунктом 6 Порядку №740 визначено, що рішення про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України передує подання до органу соціального захисту документів згідно законодавчо визначеного переліку.

Судом встановлено, що підставою для відмови у наданні позивачці статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни зазначено, що документи, додані до заяви позивачці, не підтверджують факту наявності в померлого статусу ветерана війни або входження його до складу добровольчого формування територіальної громади.

Водночас відповідачем при наданні позивачці відмови у встановленні їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни не обґрунтовано підстави застосування положень статті 10-1 Закону №3551-ХІІ, якою визначено належність особи до членів сім`ї загиблого (померлого) Захисника або Захисниці, у той час як належність особи до членів сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни визначається положеннями статті 10 Закону №3551-ХІІ.

Суд зауважує, що з тексту листа від 14.11.2022 №3895/5.01-13 відсутня можливість встановити чіткий перелік документів, які не було надано позивачкою до заяви для встановлення їй означеного статусу.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його оформлення (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, адже можливість надання у подальшому вичерпного переліку документів, необхідних для досягнення особою кінцевої мети (у даному випадку отримання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та отримання посвідчення) залежить від чіткого визначення Управлінням конкретного переліку документів, яких не вистачає для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Водночас, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії має наслідком визнання його протиправним.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18 та від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а щодо невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії, яке має наслідком визнання його протиправним.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про наявність у діях відповідача ознак протиправності, яка виразилась у відмові позивачці у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення без належного обґрунтування та мотивування такої відмови, без зазначення конкретного переліку документів, які не було додано нею до звернення та без надання обґрунтування підстав застосування положень статті 10-1 Закону №3551-ХІІ замість положень статті 10 означеного Закону, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Сторонами у справі не заперечується, що позивачкою разом із заявою було подано наступні документи:

- копія паспорту;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду;

- свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_4 , видане 30.04.2010;

- свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 , видане 18.03.2022;

- 2 заяви свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 входив до складу третього відділення взводу «Амстердам». Протягом дня 28.02.2022 підрозділ виконував обов`язку по облаштуванню блокпосту та бойовому прикриттю траси на м. Київ. Приблизно о 18:30 год. 28.02.2022 ворожою авіацією був здійснений наліт на позицію. В ерзультаті вибухів ОСОБА_2 отримав поранення несумісні з життям;

- службову записку командира взводу «Амстердам» ОСОБА_5 від 07.06.2022, в якій зазначено, що під час несення бойового чергування 28.02.2022 в результаті вибухів доброволець підрозділу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_2 отримав поранення несумісні з життям;

- клопотання про надання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України, підписане командиром взводу «Амстердам» О. Кандаєм, в якому зазначено, що ОСОБА_2 при виконанні обов`язків у взводі «Загін «Йожики» у складі добровольчого формування «Загін ТрО при Президентові України» Київської міської територіальної громади №9, 1 окремий взвод «Амстердам» отримав поранення, несумісне з життям 28.02.2022;

- лікарське свідоцтво про смерть №155 від 03.03.2022, в якому зазначено, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок розтрощення голови. Вибухова травма;

- довідку від 21.04.2022, виданої командиром взводу «Амстердам» ОСОБА_2 в тім, що він знаходився на службі в взводі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з 24.02.2022, при виконання обов`язків отримав поранення, несумісне з життям.

Позивачкою також долучено до матеріалів справи копію довідки від 21.04.2022 командира взводу «Амстердам», яка видана ОСОБА_1 , яка за змістом аналогічна довідці від 21.04.2022, виданої командиром взводу «Амстердам» ОСОБА_2 .

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що підставою для відмови у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі посвідчення позивачці є відсутність наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу ЗСУ про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії зі Збройними Силами України, МВС України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; контракту добровольця територіальної оборони; висновку судово-медичної експертизи (для померлих добровольців, які брали участь у бойових діях); постанови штатної ВЛК відповідного військового формування, в якій має бути зазначено, що смерть пов`язана з захистом Батьківщини.

Також відповідач стверджує, що надані позивачкою заяви свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять інформації про отримання ними статусу учасника бойових дій, або особи з інвалідністю внаслідок війни, або учасника війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У наданому свідоцтві про смерть не зазначено, що смерть настала під час виконання бойового завдання чи несення військової служби.

Видана ОСОБА_2 довідка від 21.04.2022 не може бути документом, що свідчить про безпосередню участь у заходах, пов`язаних із захистом Батьківщини, оскільки вона видана на ім`я померлого.

Відповідачем звернуто увагу суду на ненадання до Управління довідки від 21.04.2022 про те, що ОСОБА_2 знаходився на службі у зводі «Амстердам» з 24.02.2022 та 28.02.2022 отримав поранення, несумісне із життям.

Водночас, як вже зазначалось судом, відмова відповідача, викладена у листі від 14.11.2022, не містить належного обґрунтування та мотивування підстав такої відмови, чіткого переліку документів, які, на думку відповідача, позивачкою не було подано на виконання вимог законодавства, та, фактично, зводиться до цитування норм законодавства в частині, що стосується статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника або Захисниці.

Водночас відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зауважує, що спірними діями, які полягали у відмові за наслідками розгляду звернення позивачки надати їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення без належного обґрунтування такої відмови та без зазначення вичерпного переліку документів, які позивачкою не було надано, відповідачем порушено права позивачки, оскільки з такої відмови неможливо встановити підстави її прийняття.

Водночас, враховуючи відсутність у відмові, оформленій листом від 14.11.2022, належного обґрунтування та мотивування підстав, відсутність чіткого переліку документів, які, на думку відповідача, позивачкою не було подано на виконання вимог законодавства, у суду, відповідно, відсутня можливість встановити, чи була прийнята така відмова обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно.

За таких обставин, враховуючи предмет позову, суд вважає, що для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав позивачки необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивачки від 03.11.2022 з урахуванням висновків суду.

Водночас, приймаючи до уваги необхідність повторно розглянути звернення позивачки про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачу відповідного посвідчення та, як наслідок, прийняти рішення за результатами розгляду такого звернення та визначити її право на встановлення такого статусу, суд вважає передчасними позовні вимоги про зобов`язання відповідача встановити позивачці статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати відповідне посвідчення.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Таким чином, позов слід задовольнити частково з виходом за межі позовних вимог.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 16.02.2023 №40347973.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення.

3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 03.11.2022 про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачу відповідного посвідчення та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області (ідентифікаційний код 03193637, місцезнаходження: 07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул. Героїв України, 18).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.