Справа № 380/6835/23
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/6835/23 пров. № А/857/12273/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року (головуючий суддя Карп`як О.О., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ), НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) та НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) в якому просив:

визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 р. без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 р. з урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, виплату провести з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправними дії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2017 рр. та підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;

зобов`язати Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2017 рр. та підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році з урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, виплату провести з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , надбавки за кваліфікацію за період з 2009-2017 рр. у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , надбавку за кваліфікацію з серпня 2009 року по червень 2017 року включно за 1-ий клас у розмірі 8 відсотків посадового окладу, визначеного у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», виплату провести з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби за 15-ть років у розмірі 1 посадового окладу та окладу за військовим званням та за 20-ть років у розмірі 1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум;

зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми надбавки за кваліфікацію за весь час затримки такої виплати з серпня 2009 року по день її фактичної виплати.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 р. без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату позивачу допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 р. з урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, виплату провести з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправними дії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2017 рр. та підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Зобов`язано Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2017 рр. та підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році з урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, виплату провести з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , надбавки за кваліфікацію за період з 2009-2017 рр. у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , надбавку за кваліфікацію з серпня 2009 року по червень 2017 року включно за 1-ий клас у розмірі 8 відсотків посадового окладу, визначеного у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», виплату провести з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру.

Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби, у розмірі, визначеному у Додатку №25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу»: 1 посадового окладу та окладу за військовим званням та 1,5 посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) та НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) оскаржили його в апеляційному порядку, просять рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) зазначає, що позов подано поза межами строку звернення до адміністративного суду, встановленого ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 233 Кодексу законів про працю України у новій редакції, яка набрала чинності 19.07.2022 року, враховуючи, що про порушення свого права позивач повинен був дізнатися 27.07.2020 року.

Крім того, апелянт зазначає, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» застосовується, як поняття грошового забезпечення так і поняття місячного грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 N 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (діяла до 01.03.2018 року та чинною на момент спірних правовідносин, оскільки позивач проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 15.01.2016 року по 24.02.2018 року) визначено:

1. Установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

3. Затвердити:

схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1-8, 30-32; і

схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23;

схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24;

додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33.

6. Виплачувати:

1) надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 29;

2) надбавку за знання та використання іноземної мови військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, що потребують знання та використання іноземної мови: однієї європейської - у розмірі 10 відсотків, однієї східної, угро-фінської або африканської - 15, двох і більше мов - 25 відсотків посадового окладу;

3) надбавку за знання та використання іноземної мови військовослужбовцям Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, які займають посади, пов`язані з необхідністю знання та використання іноземної мови: однієї західноєвропейської - у розмірі 10 відсотків, двох і більше - 25; однієї східної, угро- фінської або африканської - 15, двох і більше мов, одна з яких східна, - 35 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням;

4) доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню:

військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу центральних апаратів державних органів, їх регіональних управлінь та інших органів управління військових формувань, військових комісаріатів, військовослужбовцям Адміністрації, територіальних органів, територіальних підрозділів, Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку, санаторно-курортних закладів, закладів охорони здоров`я та організацій Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації - у розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу;

іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - в розмірі відповідно 15 і 25 відсотків посадового окладу.

За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем;

5) доплату за вчене звання особам офіцерського та начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), у розмірі - 25, професора - 33 відсотки посадового окладу.

За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням;

6) надбавку за спортивні звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам рядового і начальницького складу, які мають спортивні звання «заслужений тренер», «заслужений майстер спорту», - у розмірі 20 відсотків, «майстер спорту міжнародного класу» - 15, «майстер спорту» - 10 відсотків посадового окладу.

Надбавка за спортивні звання виплачується, якщо зазначені особи є чи були членами національної збірної команди України або членами національних збірних команд СРСР, країн СНД та Балтії не менше як один рік, а їх діяльність відповідає за профілем спортивним званням. За наявності двох і більше звань надбавка до посадового окладу виплачується за одним (вищим) званням;

7) надбавку за почесні звання:

військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу центральних апаратів державних органів, їх регіональних (територіальних) управлінь та інших органів управління військових формувань, військових комісаріатів за почесне звання "заслужений" - у розмірі 5 відсотків посадового окладу,-

іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби),

особам рядового і начальницького складу за почесне звання "заслужений" - у розмірі 20 відсотків, за почесне звання "народний" - 40 відсотків посадового окладу.

Надбавка за почесні звання «заслужений» і «народний» виплачується військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в разі, коли виконання ними службових обов`язків згідно з посадами збігається за профілем з почесним званням;

8) надбавку за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавку за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірах та порядку, визначених законодавством;

9) грошову допомогу військовослужбовцям строкової військової служби, звільненим з військової служби, - в розмірі восьми, а зазначеним особам із числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - в розмірі 12 посадових окладів;

10) одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у разі їх прийняття на військову службу за контрактом у таких розмірах:

особам рядового складу - вісім мінімальних заробітних плат;

особам сержантського і старшинського складу - дев`ять мінімальних заробітних плат;

особам офіцерського складу - десять мінімальних заробітних плат.

Окрім того, додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007р. № 1294 «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів» встановлено вичерпний перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Держприкордонслужби України.

Наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228, (який діяв до 10.08.2018 року та охоплював спірні правовідносини - а саме - в період проходження позивача військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 15.01.2016 року по 24.02.2018 року та був виданий на виконання в тому числі Постанови 1294), визначено:

грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням,-

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення;

місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

До складу місячного грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія);

Розділом 3 наказу АДПСУ від 20,05.2008 № 425, також визначено додаткові види грошового забезпечення.

Ні постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 М 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», ні наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» не визначено такого виду грошового забезпечення, як додаткова грошова винагорода.

Також, вважає помилковим посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 та включення до місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди (ЩДГВ), бо така фактично не входить до структури грошового забезпечення та не являється його складовою.

Постановою № 889 від 22.09.2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

На час установлення винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1 постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 року).

Відповідно до п. 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

В подальшому, постановою КМУ № 704 від 16.09.2015 року, яка набрала чинності з 01.01.2016 розширено перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода.

Проте, вказаною постановою до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 зміни не вносилися.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії України та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 217/28347, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 73 від 02.02.2016 року).

Таким чином, вищезазначена інструкція прийнята відповідно до п. 2 постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 року та відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 1 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року, Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці) та займають посади в Держприкордонслужбі, регіональних управліннях Держприкордонслужби, в загонах морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), в розвідувальному органі Держприкордонслужби, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).

Згідно з п. 8 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Інструкції № 73 від 02.02.2016 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям - військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Розміри винагороди для органів Держприкордонслужби з урахуванням виконання покладених завдань, особливостей умов проходження служби військовослужбовцями встановлюються наказами Адміністрації Держприкордонслужби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Держприкордонслужби у Державному бюджеті України на відповідний рік.

Пунктом 9 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року передбачено, що начальник (командир) органу Держприкордонслужби має право зменшувати розміри винагороди.

Таким чином, винагорода не має фіксованого розміру та залежить від видатків на грошове забезпечення, а підпунктом 2 пункту 2 Інструкції передбачено лише граничний розмір такої винагороди.

Пунктом 6 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року передбачено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.

Водночас, відповідно до п. 28.3. Інструкції про організацію фінансового господарства в органах Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 155 від 28.02.2006 року, встановлено строки виплати грошового забезпечення військовослужбовцям - з 15 по 20 число за звітний місяць.

Отже, порядок виплати грошової винагороди та грошового забезпечення також відрізняється.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 217/28347, «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» визначено, що виплата додаткової грошової винагороди обраховується від місячного грошового забезпечення, тобто вона не входить до складу місячного грошового забезпечення.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення у 2016 році, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 - не підлягають задоволенню.

Щодо виплати надбавки за кваліфікацію в період з 2009 по квітень 2017року, то апелянт зазначає, що додатком 25 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7 листопада 2007 р. № 1294 визначено Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів. Так, для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) встановлено надбавку за кваліфікацію у відсотках посадового окладу у наступних розмірах:

Кваліфікація 2 класу - 5% від посадового окладу

Кваліфікація 1 класу - 8% від посадового окладу

Кваліфікація майстра - 11% від посадового окладу

Розділом III. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228 (яка діяла до 10.08.2018 року та охоплювала спірні правовідносини) було встановлено додаткові види грошового забезпечення. Згідно пунктів 3.13; 3.13.1 особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах:

2-й клас - 5 відсотків посадового окладу;

1-й клас - 8 відсотків посадового окладу,-

клас майстра - 11 відсотків посадового окладу.

В період з січня 2009 по грудень 2017 року, згідно наданих до позову Архівних відомостей, позивачу було присвоєно класну кваліфікація 1 класу.

Наказами Адміністрації Держприкордонослужби України:

від 23 січня 2012 року №44 «Про заходи з виконання бюджету за 2012 рік»;

від 11 січня 2013 року №11од «Про заходи з виконання бюджету на 2013 рік»;

від 14 лютого 2014 року №13од «Про заходи з виконання бюджету на 2014 рік»;

від 02 лютого 2015 року №19 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у лютому-грудні 2015 року»;

від 12 березня 2016 року №178 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України»;

від 13 лютого 2017 року №136-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у 2017 році»

було визначено виплачувати додаткові види грошового забезпечення, зокрема надбавку за кваліфікацію, визначену додатком 25 до ПКМУ від 07.11.2007 року №1294 у розмірі 50% установленого відповідно до зазначеного пунктами розміру.

Таким чином, виплата надбавки за кваліфікацію повинна становити;

1-й клас - 8 відсотків посадового окладу х 50%;

Відтак, позивачу виплачувалась надбавка за класну кваліфікацію за період з 2009 року по 2017 рік - у розмірі 50% від встановленого розміру, що підтверджується наданими до позову Архівними відомостями.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо неналежного нарахування та виплати надбавки за кваліфікацію в період з 2009 по 2017 роки - не підлягають задоволенню.

Щодо виплати винагороди за тривалість безперервної 15-ти (1 посадовий оклад та оклад за військовим званням) та 20-ти (1,5 посадових окладів та окладів за військовим званням) служби, то апелянт вказує , що додатком 25 до Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 7 листопада 2007 р. № 1294 визначено Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів. Так, для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) встановлено винагороду за 15 років безперервної військової служби у розмірі 1 розміру від посадового окладу і окладу за військовим званням а також 20 років безперервної військової служби у розмірі 1, розміри від посадового окладу і окладу за військовим званням.

Розділом III Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228 (яка діяла до 10.08.2018 року та охоплювала спірні правовідносини) було встановлено додаткові види грошового забезпечення. Згідно пунктів 3.25.1 та 3.25.8 встановлено військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) винагороду за 15 років безперервної військової служби у розмірі 1 посадового окладу і окладу за військовим званням а також за 20 років безперервної військової служби у розмірі 1,5 від посадового окладу і окладу за військовим званням.

Наказами Адміністрації Держприкордонослужби України

Наказами Адміністрації Держприкордонослужби України:

від 23 січня 2012 року №44 «Про заходи з виконання бюджету за 2012 рік»;

від 11 січня 2013 року №11 од «Про заходи з виконання бюджету на 2013 рік»;

від 14 лютого 2014 року №13од «Про заходи з виконання бюджету на 2014 рік»;

від 02 лютого 2015 року №19 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у лютому-грудні 2015 року»;

від 12 березня 2016 року №178 «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України»;

від 13 лютого 2017 року №136-ос «Про грошове забезпечення (заробітну плату) військовослужбовців (працівників) Державної прикордонної служби України у 2017 році»

визначено, що винагорода за тривалість безперервної військової служби військовослужбовцям, визначеним додатком 25 до ПКМУ від 07.11.2007, виплачувати в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеним додатком.

Враховуючи викладене, а також те, що вказані вище накази Адміністрації Держприкордонослужби України являються спеціальною нормою, відповідно позивачу було виплачено винагороду за 15 і 20 років безперервної військової служби у розмірі 50 відсотків від встановленої.

Враховуючи викладене, вважає, що винагорода за 15 та 20 років безперервної військової служби, яка була виплачена позивачу у розмірі 50% від встановленої - була виплачена позивачу законно, на виконання вимог нормативних документів, а тому відсутні підстави задоволення вказаної позовної вимоги.

Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) в апеляційній скарзі зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправними дії Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати йому, допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2017 рр. та підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 і суд задовольнив такі вимоги.

При цьому, ОСОБА_1 оспорює лише суму коштів таких виплат.

Вважає, що у позовній заяві не коректно сформовано позовну вимогу щодо визнання протиправними дій Західного регіонального управління. Зазначене не узгоджується із способом захисту порушеного права позивача по справі та не доводить протиправність дій Західного регіонального управління в зазначені позивачем періоди.

За приписами п.7 ч.1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

За таких обставин позов ОСОБА_1 повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків про які зазначено вище.

Крім того, апелянт зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) сформулювала наступну правову позицію, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12- 187гс18), від ЗО січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14- 338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших (пункт 143 постанови).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12- 80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98) (пункт 144 постанови).

ОСОБА_1 звертаючись до суду за захистом свого права просив суд зобов`язати Західне регіональне управління провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2017 рр. та підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році з урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, виплату провести з урахуванням виплачених сум і суд задовольнив такі вимоги.

Верховний Суд у постанові від 23 січня 2020 року у справі №580/1617/19 зробив наступний правовий висновок, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

При цьому, вказана правова позиція стосується дій суб`єкта владних повноважень, що є предметом вказаного спору, а не його бездіяльності.

Натомість, у цій справі позивач не надає альтернативи ані суду, ані відповідачу, а просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії, які виходять за межі в тому числі зобов`язань Західного регіонального управління.

Нарахування будь-яких сум грошових коштів є виключними дискреційними повноваженнями Західного регіонального управління. Суд не має повноважень визначати складові елементи нарахування та здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем у вказаній справі. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. Суд не вправі перебирати на себе функцію обрахунку та визначення конкретного розміру зазначеної допомоги, оскільки ця функція належить виключно Західному регіональному управлінні.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи порушення позивачем як процесуального права так і неналежний спосіб захисту в позові слід відмовити в повному обсязі.

Щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення без щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, то апелянт наводить доводи аналогічні за змістом та по суті доводам викладеним в апеляційній скарзі НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Витягу з наказу Начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.07.2020 року за № 357- ОС, позивача виключено зі списків особового складу.

Позивач вважає, що на день звільнення з військової служби він не отримав у повному обсязі кошти, на які мав право за час проходження військової служби, а саме: 1) відповідач протиправно виплачував позивачу допомогу на оздоровлення у 2016- 2017 роках та підйомну допомоги за 2017 рік без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, яка носить постійних характер; 2) не була виплачена надбавка за кваліфікацію у повному обсязі; 3) не була виплачена винагороди за тривалість безперервної служби.

Надаючи оцінку питанню щодо дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом суд першої інстанції, з чим погодилась колегія суддів, вірно врахував, що оскаржені виплати входять до складу грошового забезпечення військовослужбовця, що є його заробітною платою. При цьому суд слушно покликався на правовий висновок Верховного Суду, викладений 19.01.2023 у постанові у справі №460/17052/21, де зазначено, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року. З огляду на вказане, доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком».

Отже, в період до липня 2022 року строки звернення до суду на спори щодо стягнення заробітної плати не поширювалися, а після цього такі строки продовжені законом до закінчення карантину. Тому правильним є висновок, що підстав для залишення без розгляду позову про стягнення належних працівникові сум заробітної плати (складових грошового забезпечення) за таких обставин немає.

Надаючи оцінку позовним вимогам в частині нарахування і виплати позивачу допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 - 2017 роках та підйомної допомоги за 2017 рік без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, то суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон України №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом другим частини 4 статті 9 Закону України №2011-XII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону України №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №704, яка набрала чинності з 01.01.2016, далі - постанова Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям крім тих, що зазначені в підпункті 1 вказаного пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Міністерство оборони України наказом «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 № 260 (далі - Наказ № 260) визначило порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме: до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Суд першої інстанції зґясовано, що у 2016 - 2017 роках позивачу виплачувалась допомога на оздоровлення, а у 2017 році - підйомна допомога.

З відомостей про грошове забезпечення позивача у 2016 2017 роках вбачається, що до складу грошового забезпечення, з якого позивачу здійснено обчислення допомоги на оздоровлення, не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010.

У даному випадку суд першої інстанції слушно вказав, що частиною 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Відповідно при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам вказаного Закону.

Вказане питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. У постанові від 06.02.2019 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Верховний Суд в ухвалі від 27.04.2020 №1.380.2019.003718 зазначив наступне: питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17. Приймаючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Виходячи з процесуальних механізмів забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду, за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду мають перевагу над висновками колегії суддів касаційних судів у складі Верховного Суду. Відтак, правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 №522/2738/17 у даному випадку є пріоритетною для застосування порівняно з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 01.03.2018 у справі №761/17387/17, від 29.08.2019 у справі №820/375/18, від 21.11.2019 у справі №815/5547/17 та від 09.01.2020 у справі №809/1489/16.

Враховуючи викладене, суд підставно вважав, що до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Як, уже зазначалось вище, додаткова грошова винагорода виплачувалась позивачу протягом 2016 2017 років, при цьому кожного місяця, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер, відтак, у спірному випадку, щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомога на оздоровлення.

Враховуючи вказане, суд дійшов підставного висновку, що виплативши позивачу допомогу на оздоровлення у 2016- 2017 роках та підйомну допомоги за 2017 рік без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, відповідач порушив вимоги належної оплати праці, а тому позовні вимоги в цій частині про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену допомогу з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, є такими, що підлягають задоволенню.

Вказана позиція суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 19.10.2020 у справі №826/2205/17, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правильно врахована судом.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплатити позивачу надбавки за кваліфікацію за період з 2009 по 2017 роки у розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру, то судом вірно враховано, що пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу у високомобільних десантних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України Адміністрація державної прикордонної служби України затвердила Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425. Згідно з підпунктом 3.13.1 вказаної Інструкції особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу. З урахуванням положень пункту 7 вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007, суд слушно зауважив, що до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру.

Водночас, додаткові види грошового забезпечення, визначені згідно з додатками 25-28, зокрема надбавка за кваліфікацію, впорядковані в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженій України Адміністрацією державної прикордонної служби України від 20.05.2008 №425 на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №1294 від 07.11.2007.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції, що з моменту затвердження вказаної Інструкції підстави для обмеження виплати надбавки за кваліфікацію в обсязі до 50 відсотків нормативно встановленого розміру відпали.

Судом у даному випадку зґясовано, що за період з серпня 2009 року по червень 2017 року позивачу виплачувалась надбавка за кваліфікацію (1-й клас).

Оскільки 29.06.2008 набрала чинності зазначена вище Інструкція від 20.05.2008 №425, то відповідно відпали підстави для застосування обмеження розміру надбавки за кваліфікацію.

З огляду на викладене, суд правильно вважав, що відповідач безпідставно нарахував і виплатив позивачу надбавку за кваліфікацію за період з 2009 по 2017 роки в розмірі 50% законодавчо встановленого розміру, тому слід зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу надбавку за кваліфікацію з серпня 2009 року по червень 2017 року включно за 1-ий клас у розмірі 8 відсотків посадового окладу, визначеного у додатку № 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», з урахуванням виплачених сум.

Надаючи оцінку вимогам про нарахування та виплату винагороди за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від встановленого розміру, суд першої інстанції встановив, що згідно архівних відомостей особистих карток грошового забезпечення позивача відповідачем у липні 2010 року та в липні 2015 року виплачено позивачу винагороду за тривалість безперервної 15-ти та 20-ти річної календарної військової служби у розмірі 50% від розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007.

Вирішуючи спір у цій частині вимог суд першої інстанції виходив з того, що 20 травня 2008 року на виконання пункту 2 Постанови № 1294 наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення Державної прикордонної служби України, яка набрала чинності 29.06.2008 (далі Інструкція № 425).

У розділі ІІІ цієї Інструкції визначено порядок, умови та розміри виплати додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до підпункту 3.25.1 пункту 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах:

15 років 1 розмір посадового окладу і окладу за військовим званням;

20 років 1,5 розміру посадового окладу і окладу за військовим званням;

25 років 2, 0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;

30 років 2,5 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням;

35 і кожні наступні п`ять років 3,0 розміри посадового окладу і окладу за військовим званням.

Отже, з 29.06.2008 дати набрання законної сили Інструкції № 425 виплата додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28 до Постанови № 1294, в тому числі і надбавки за кваліфікацію та винагороди за тривалість безперервної військової служби, здійснюється у розмірах, встановлених цією Інструкцією.

Таким чином, з 29.06.2008 у відповідача існував обов`язок щодо виплати позивачеві винагороди за тривалість безперервної календарної військової служби у розмірі, встановленого підпунктом 3.25.1 пункту 3.25 розділу ІІІ Інструкції № 425, а не у розмірі 50 відсотків від установленого розміру у Додатках до постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007.

Вказана позиція суду першої інстанції відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі № 808/8403/13-а, а тому відповідач всупереч вищезазначеним нормам права протиправно здійснив виплату позивачу винагороди за тривалість безперервної календарної військової служби у розмірі 50% від розміру, встановленого Постановою №1294.

Відтак, правильним є висновок суду, що вимоги позивача у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, то з урахуванням положень ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не надає оцінку рішенню суду в цій частині.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) та Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2023 року у справі №380/6835/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула