Справа № 953/21079/20
Суддя: Єфіменко Н. В.
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2023 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
ОСОБА_1 звернувся до інспектора Управління патрульної поліції у Харківській області Депатртаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Водоп`ятнова Костянтина Олександровича з позовом в якому просив скасувати постанову серії ЕАН №3527013 від 07.12.2020 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, провадження у справі закрити.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався скаладання 07.12.2020р. стосовно нього інспектором УПП у Харківській області Депатртаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Водоп`ятновим К.О.оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за те, що 07.12.2020 у м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 209А, позивач, керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора та при цьому не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1. ПДР України. Позивач зазначив, що в підтвердження доказів вчинення вказаного у постанові адміністративного правопорушення інспектор поліції надав йому для огляду відео файл з якого факту проїзду пішохідного переходу на червоний сигнал світлофора не вбачалось та неможливо було ідентифікувати зафіксований на відео автомобіль і встановити особу водія, а відтак, зупинка транспортного засобу є незаконною, що стало підставою відмови позивача надати інспектору УПП посвідчення водія та реєстраційні документи на авто. Також інспектором УПП постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.8.7.3 «г» ПДР України, що, нібито, стала підставою зупинки транспортного засобу, не виносилась.
22.12.2020р. ухвалою суду позов залишений без руху у відповідності до положень ст. 169 КАС України.
25.01.2021р. за усунення позивачем недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито.
29.11.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова, за клопотанням позивача, відповідача у справі замінено з інспектора Управління патрульної поліції у Харківській області Депатртаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Водоп`ятнова Костянтина Олександровича на Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (а.с.43).
14.11.2023 представником Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі: відповідач-1) поданий відзив на позовну заяву, в якому вказано, що постанова серії ЕАН №3527013 від 07.12.2020 відповідає нормам законодавства. 07.12.2023 о 12:46 неподалік буд.209А по вул. Полтавський шлях у м. Харкові працівниками патрульної поліції виявлений транспортний засіб SKODA OCTAVIA, р.н. НОМЕР_1 , водій якого проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора, що є порушенням п.8.7.3.е ПДР, саме з вказаної обставини транспортний засіб зупинений на підставі п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію». Після зупинки вказаного транспортного засобу інспектор поліції ОСОБА_2 , підійшов до водія, представився, пояснив підстави застосування поліцейських превентивних заходів, роз`яснив права, та висунув вимогу пред`явити документи. Проте, водій стверджував, що ПДР не порушував та при цьому не пред`явив інспектору для перевірки відповідні документи. За результатами розгляду справи, інспектор, оцінивши всі докази, зафіксоване на реєстратор 70 МАІ відео, та відео на портативному відео реєстраторі, встановив порушення позивачем п.8.7.3.е ПДР, а саме: проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений «червоний сигнал світловора» та порушення п.2.1 ПДР України, що полягає у відсутності посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Також представник відповідача у відзиві посилався на те, що позивач не заперечував відмову пред`явити інспектору для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, вважаючи аргументи позивача такими, що не спростовують його вини та спрямованими на уникнення адміністративної відповідальності.
14.11.2023 ухвалою Київського районного суду м. Харкова до участі у справі у якості співвідповідача залучений Департамент патрульної поліції (далі: відповідач-2).
11.12.2023 представником відповідача-2 подана заява з проханням врахування відзиву на позовну заяву наданого до суду відповідачем-1 та відмовити у задоволенні позову.
До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідачі причини неявки не сповістили.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного:
Як вбачається з постанови серії ЕАН № 3527013, ОСОБА_1 07.12.2020, о 12 год. 46 хв. рухаючись у м.Харккові по вул. Полтавський шлях, 209А, керуючи транспортним засобом «Шкода Октавія» р.н. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора та при цьому не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1. ПДР. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Як зазначено у ч.1, ч.2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення про порушення, зокрема,…правил дорожнього руху…частини перша, друга, і четверта ст. 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(надалі - ПДР).
Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР України. При тому п. 2.1 (а, б, ґ) ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, … посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Аналогічні положення закріплені також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух». Аналіз наведених норм свідчить, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за відсутність або ненадання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Разом з тим, перевірка у особи наявності вищезазначених документів, може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою правил дорожнього руху.
Випадки, що зумовлюють можливість поліцейського зупиняти транспортні засоби, визначені ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», перелік підстав зупинки транспортного засобу є вичерпним.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
При цьому, суд зауважує, що вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки, визначеного п.2.1 ПДР України переліку документів, обов`язково має передувати порушення водієм ПДР, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені вищезазначеною статтею Закону.
Під час судового розгляду встановлено, що позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Для вирішення питання правомірності ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення та притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, визначальним є встановлення факту пред`явлення чи не пред`явлення позивачем технічного паспорту, водійського посвідчення, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що на виконання вимог ст.283 КУпАП, інспектором поліції у постанові зазначено що до постанови додаються відео порушення, однак, відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснений цей відеозапис, до оскаржуваної постанови не внесені. Крім того, відеозаписи на які посилається представник УПП у відзиві на позов, а саме: з відео реєстратора 70МАІ, що встановлений в службовому автомобілі та відео, та з портативного відеореєстратора інспектора, визначені у якості доказу вчинення позивачем правопорушень, суду відповідачами не надані, що унеможливлює підтвердження факту вчинення інкримінованого правопорушення позивачем.
Разом з тим, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко визначений імперативний обов`язок відповідача про зазначення технічного засобу яким здійснений фото- або відеозапис у постанові у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснений відеозапис, з точки зору процесуального законодавства, ст. 70 КАС України, вона не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Також, ч.2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Крім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
Також згідно ч.2 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню.
Доводи відповідачів стосовні обставин складання оскаржуваної постанови за їх бездоказовості вищевикладеного висновку суду не спростовують.
При тому отримання 22.02.2021р. копії позову з додатками та судової повістки УПП в Харківській області ДПП підтверджено матеріалами справи, а визначений відповідачем 1 строк зберігання матеріалів відео реєстратора та записів бодікамери на реалізацію позивачем права на судовий захист не впливає.
Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За задоволення позову, у відповідності до вимог ч.1 ст. 139 КАС України, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати зі сплати судового збору у сумі 420,40 грн.
Керуючись ст.ст.241 - 246, 250, 287 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.
Постанову серії ЕАН №3527013 від 07.12.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, - закрити.
Судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 15.12.2023.
Суддя Н.В. Єфіменко