Справа № 580/11934/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 січня 2024 року справа № 580/11934/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., розглянувши матеріали позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Восток, ТОВ Перший Український Сільськогосподарський кооператив про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса. вул. Семінарська, 5) звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Восток (14000, м. Чернігів, вул. Василя Тарнавського, 16, офіс. 605), товариства з обмеженою відповідальністю Перший Український Сільськогосподарський кооператив (20300, м. Умань, вул. Гонти, 3) в якому просить визнати недійсним договір поставки сільськогосподарських культур №14/10/22-l від 14.10.2022 укладений між TOB ТК ВОСТОК та ТОВ ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИЙ КООПЕРАТИВ.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 позовну заяву залишено без руху, тривалістю на п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали, протягом строку якого позивач мав усунути недоліки, а саме:

-зазначити місцезнаходження, номеру засобу зв`язку, адреси електронної пошти відповідача - ТОВ Торгівельна компанія Восток;

- навести обгрунтування звернення до адміністративного суду в контексті предметної підсутності спору.

28.12.2023 до суду від представника позивача надійшло клопотання в якому вказано необхідні реквізити ТОВ Торгівельна компанія Восток та зазначено обгрунтування щодо звернення саме до адміністративного суду з посиланням ГПК України та вирішення аналогічних спорів в Одеському окружному адміністративному суду.

З аналізу поданої заяви та доданих матеріалів вбачається, що ухвала суду про залишення позовної заяви без руху в частині обгрунтування предметної підсудності не виконана.

Як вже зазначалося судом, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єктом владних повноважень згідно п. 7 вказаної вище статті КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частина 1 ст. 2 КАС України визначає завдання адміністративного судочинства, якими є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Характерною особливістю публічно-правового позову є те, що його мета - задовольнити правомірний інтерес (права, обов`язки) позивача у справі. Тому позовні вимоги повинні стосуватися набуття правомірних вигод позивачем.

Позовні вимоги та додані позивачем копії додаткових матеріалів до позовної заяви свідчать, що вимоги позивача не є виявом владних управлінських функцій суб`єктом владних повноважень, оскільки спір стосується договору, укладеного між рівноправними учасниками, що не є адміністративно-правовим, а позовні вимоги направлені на припинення зобов`язальних правовідносин суб`єктів приватного права (відповідачів).

Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, обов`язків та інтересів не відповідає можливим способам захисту в адміністративному судочинстві, в наслідок втручання в сферу правовідносин, що склалися між відповідачами на принципах свободи вибору контрагентів та свободи договору, а отже, позовні вимоги лежать в площині саме приватного, а не публічного права.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Статтею 170 цього Кодексу встановлено, що Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Нормами Господарського кодексу України (далі - ГК України) регулюються господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ч. ст. 2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Частиною 2 статті 4 ГК України визначено, що особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України є завданням господарського судочинства та відповідно до ст. 20 цього Кодексу підвідомчі господарським судам.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 у справі №580/4531/23, залишеної без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2023 та відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області щодо визнання недійсним договору укладеного між відповідачами та застосування наслідків недійсності правочинів, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Тобто позивачем не наведено достатні обгрунтування звернення саме до адміністративного суду згідно ч. 5 ст. 242 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя звертає увагу позивача на те, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).

Керуючись ст. ст. 169, 248, 293-297 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельна компанія Восток, ТОВ Перший Український Сільськогосподарський кооператив про визнання правочинів недійсними - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачам, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набрала законної сили у відповідності до вимог ст. 256 КАС України, проте може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Петро ПАЛАМАР