Справа № 240/24159/23
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. Житомир справа № 240/24159/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач 10.08.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України) щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та квітні 2017 року відповідно, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у серпні 2016 року та грошової допомоги на оздоровлення у квітні 2017 року з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, ураховуючи раніше виплачені суми.

В обґрунтування позову зазначає, що під час проходження військової служби йому нараховувалось і виплачувалось грошове забезпечення із порушенням законодавства, оскільки при нарахуванні допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки до її розрахунку не включалась щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889.

Ухвалою від 21.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення.

Позивач відповіді на відзив не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 проходила в 2016-2017 роках військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України), яка виплатила позивачу допомогу на оздоровлення: у серпні 2016 року в розмірі 7674,03 грн, у квітні 2017 року - 7684,15 грн без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889 (далі - Постанова № 889), яка щомісяця виплачувалась позивачу в період квітень 2016 року - грудень 2017 року.

Вважаючи, що відповідач протиправно не врахував при обчислені вказаних допоміг на оздоровлення виплачену щомісячну грошову винагороду, передбачену постановою № 889, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частиною 1 статті 10-1 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 1 чинної на момент виникнення спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №1294) було встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Так, підпунктами 1, 2 пункту 1 Постанови № 889 (чинної до 28.02.2018) встановлено, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачується: 1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Тобто зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода є щомісячним видом грошового забезпечення, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні, а тому вона повинна враховуватись, відповідно до статті 10-1 Закону №2011-XII, при виплаті грошової винагороди на оздоровлення, яка є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду у справах №№ 826/3398/17, 520/3505/19, 825/812/17, 822/2741/17, 817/1427/17, 820/5286/17, 760/8406/16-а, 826/2205/17, 240/1095/20, 560/17441/21 з питань виплати одноразових видів грошового забезпечення військовослужбовця, з урахуванням грошової винагороди, установленої постановою КМУ №889.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, виплативши позивачу допомогу на оздоровлення у 2016, 2017 роках без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку розміру вказаних допомог щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, відповідач порушив право позивача на отримання допомоги на оздоровлення в належному розмірі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати у 2016, 2017 роках грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої частиною 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо твердження відповідача, що позивачем пропущено строк звернення до суду, то ст. 233 Кодексу законів про працю України встановлено тримісячний строк звернення до суду, останнім днем якого, враховуючи приписи пункту 1 Розділу ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України та постанову Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651, було 30.09.2023, а з позовом до суду звернулися 10.08.2023, тобто строк звернення до суду позивачем пропущений не був.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242-248 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (Окрема комендатура охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України) (вул. Світла, 6, м. Київ, 02121, код 14321955) задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 (Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України) щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Окрему комендатуру охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік та за 2017 рік з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк