Справа № 640/3725/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2024-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2024 року № 640/3725/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суть спору: до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі по тексту також відповідач, ГУ ДПС), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020 №№ , , та .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка повідомила, що не погоджується із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, якими їй донараховано податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір з отриманого від ОСОБА_2 доходу у вигляді орендної плати за передану у платне користування квартиру позивачки, з огляду на нечітке правове та фактичне обґрунтування висновків акта перевірки, на підставі якого вони винесені.

Позивачка вказує, що висновки акта перевірки базуються виключно на припущеннях перевіряючого, які не підтверджені первинними документами.

Позивачка стверджує, що не отримувала дохід від надання майна в оренду, так як заявником ОСОБА_2 не було сплачено орендну плату, на яку у відповідності до пункту 167.1 статті 167 ПК України може бути нараховано податок у розмірі 18% від доходу.

Також позивачка зауважує про порушення порядку повідомлення її про початок перевірки, оскільки нею не було отримано жодного повідомлення про її проведення, а також про відсутність передбаченого Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю) або відповідного державного колегіального органу як необхідної підстави для позапланового заходу за зверненням фізичної особи про порушення, що спричинило шкоду її правам, законним інтересам.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що за наслідками проведеної відносно позивачки документальної позапланової невиїзної перевірки за 2018 рік було встановлено порушення вимог ПК України, які полягають у неподанні до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДПС у м. Києві податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, ненаданні до перевірки Книги обліку доходів і витрат для визначення суми загальногорічного оподатковуваного доходу, заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 10890,00 грн внаслідок отримання доходів від надання житлового приміщення в оренду у 2018 році та отримання доходу у розмірі 60500,00 грн, несплати до бюджету військового збору у розмірі 907,50 грн.

Означені порушення слугували підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідач стверджує, що за податковою інформацією, що надійшла до нього, позивачка (орендодавець) мала взаємовідносини з ОСОБА_2 (орендар) відповідно до договору оренди житлового приміщення від 08.02.2018 б/н, внаслідок чого контролюючим органом встановлено, що за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 позивачкою отримано дохід від надання в оренду житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в загальному розмірі 60500,00 грн.

Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивачкою зазначено, що твердження відповідача щодо належного повідомлення ОСОБА_1 не відповідає дійсності, оскільки відповідно до інформації трекінгу поштових відправлень, поданої відповідачем, поштове відправлення було направлено за індексом 03151,у той час як ГУ ДПС у м. Києві стверджує про його направлення за адресою: АДРЕСА_2 .

13 грудня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» №2825-IX, статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14 грудня 2022 року вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

18 липня 2023 року на адресу Київського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли матеріали адміністративної справи №640/3725/20 та за результатом автоматизованого розподілу були передані на розгляд судді Дудіну С.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 прийнято адміністративну справу до провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Цією ухвалою викликано для участі у засіданні учасників справи (їх представників) та викликано в якості свідка ОСОБА_2 .

Відповідачем подано до суду додаткові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 26.07.2023, в яких зазначив про обов`язок позивачки подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) у зв`язку з отриманням доходу за договором оренди.

На переконання відповідача факт отримання позивачкою доходу підтверджується пунктом 4.2 договору оренди від 07.02.2018 б/н, в якому зазначено, що оплата за договором здійснюється в готівковій формі щомісяця. Обов`язком орендаря ( ОСОБА_3 ) є своєчасне внесення орендних платежів. Також відповідачем звернуто увагу на те, що позивачка не зверталась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми несплаченої орендної плати за користування квартирою відповідно до означеного договору.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення та заперечення на додаткові пояснення відповідача, в яких повторно вказано на невідповідність висновків контролюючого органу щодо отримання позивачкою доходу у розмірі 65000,00 грн як таких, що ґрунтуються виключно на припущеннях податкового інспектора та документально підтвердженим здійсненням відправки грошових коштів у розмірі 11000,00 грн з метою обслуговування нерухомого майна.

Позивачка повторно вказує про обов`язок ГУ ДПС у м. Києві отримати погодження від ДПС України на проведення перевірки.

Також позивачка вказує на відсутність у неї обов`язку подання щорічної декларації про майновий стан і доходи у зв`язку з відсутністю будь-яких інших доходів, крім одержаних від податкових агентів.

Представником позивача подано до суду клопотання від 29.09.2023 про розгляд справи за його відсутності.

Присутні у судовому засіданні 03.10.2023 представник відповідача заявив клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Усною ухвалою суду від 03.10.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта № НОМЕР_1 від 14.06.2019.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 17.10.2019 №5403/1726-15-42-11-27 у зв`язку з отриманням інформації щодо здачі в оренду нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , у позивачки витребувано інформацію та документальне підтвердження щодо здачі житла в оренду, документи, що підтверджують сплачену суму податків і зборів до бюджету.

Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 13.12.2019 №2695 призначено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з метою дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу від надання житлового приміщення в оренду за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2018.

За наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету з отриманого доходу від надання житлового приміщення в оренду платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 складено акт від 14.01.2020 №44/26-15-42-11-30/ НОМЕР_2 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено наступні порушення ОСОБА_1 :

- статті 179 з урахуванням підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України, а саме: неподання до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДПС у м. Києві податкової декларації про майновий стан і доході за 2018 рік;

- підпункту «а» пункту 176.1 статті 176, пункту 44.1, 44.3 статті 44 ПК України - не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- підпункту 170.1.5 пункту 170.1 статті 170 з урахуванням підпункту 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 ПК України - не задекларовано дохід від надання житлового приміщення в оренду, що підлягає оподаткуванню, за 2018 рік, на загальну суму 60500,00 грн та, відповідно, занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у загальній сумі 10890,00 грн;

- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України - не нараховано та не сплачено до бюджету військовий збір у сумі 907,50 грн.

За наслідками розгляду заперечень ОСОБА_1 за акт перевірки листом ГУ ДПС у м. Києві від 03.02.2020 №5587/Г/26-15-42-11-27 висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення до акта перевірки - без задоволення.

Податковим повідомленням-рішенням від 06.02.2020 № за порушення підпункту 1.2, 1.3 пункту 16-1 ПК України ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 1104,38 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 907,50 грн та за штрафними санкціями на 226,88 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.02.2020 № за порушення ОСОБА_1 підпункту 164.2.5 пункту 164.2 статті 164, підпункту 170.1.5 «а» пункту 170.1 статті 170, статті 36 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 13620,50 грн, у тому числі за податковими зобов`язаннями на 10890,00 грн та за штрафними санкціями на 2722,50 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.02.2020 № за порушення підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 ПК України до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 170,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.02.2020 № за порушення підпункту «а» пункту 176.1 статті 176, пункту 44.1, 44.3 статті 44 ПК України до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 510,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цих податкових повідомлень-рішень, позивачка звернулася з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України зазначено, що платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента в силу положень підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу (підпункт 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

За приписами підпункту 170.1.5 пункту 170.1 статті 170 ПК України якщо орендар є фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платник податку - орендодавець. При цьому такий орендодавець самостійно нараховує та сплачує податок до бюджету в строки, встановлені цим Кодексом для квартального звітного (податкового) періоду, а саме: протягом 40 календарних днів, після останнього дня такого звітного (податкового) кварталу, сума отриманого доходу, сума сплаченого протягом звітного податкового року податку та податкового зобов`язання за результатами такого року відображаються у річній податковій декларації.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 №1621-VII (далі - Закон №1621-VII) ПК України, а саме - розділ XX «Перехідні положення» підрозділ 10 доповнено пунктом 16-1, відповідно до якого тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюється військовий збір. Вказаний Закон № 1621-VII набрав чинності з 03 серпня 2014 року.

Надалі положення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України щодо строку дії військового збору були продовженні до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, що набрав чинності з 1 січня 2015 року).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції, що діяла до 31 грудня 2014 року) об`єктом оподаткування збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Починаючи з 1 січня 2015 року об`єктом оподаткування цим збором визначено доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (тобто, розширено базу оподаткування військовим збором).

Підпунктом 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України визначено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (а саме 1,5% від об`єкта оподаткування).

Згідно з підпунктами 1.5 і 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 ПК України. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що необхідною умовою для утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

За змістом акта перевірки позивачкою в періоді, охопленому перевіркою, отримано дохід внаслідок здавання в оренду нерухомого майна, який підлягає декларуванню та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан та доходи згідно чинного законодавства.

В пунктах 2.6 - 2.8 загальних положень описової частини акта перевірки вказано, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено нерухоме майно, яке перебуває у власності фізичної особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

За податковою інформацією, що надійшла до ГУ ДПС у м. Києві, фізична особа ОСОБА_1 (орендар) мала взаємовідносини з фізичною особою ОСОБА_2 (орендар), що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 08.02.2018 б/н.

За наявною інформацією позивачка надає в оренду житлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач в акті перевірки дійшов висновку, що позивачкою протягом охопленого перевіркою періоду фактично отримано дохід від надання в оренду житлового приміщення в загальній сумі 60500,00 грн, з якого не сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18%, військовий збір у розмірі 1,5%, не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік та не надано Книгу обліку доходів і витрат.

Дослідивши подані відповідачем докази, судом встановлено, що заявою від 18.09.2019 ОСОБА_2 звернулась до начальника ГУ ДПС у м. Києві з проханням перевірити громадянку ОСОБА_1 , в якої ОСОБА_2 винаймала житло з 07.02.2018 по 07.09.2019. Щомісячний платіж за договором складав 5500,00 грн.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору оренди нежитлового приміщення №1 від 07.02.2018 орендодавець ОСОБА_1 та орендар ОСОБА_2 уклали цей договір про надання орендарю орендодавцем у строкове платне користування квартири за адресою: АДРЕСА_1 зі встановленням розміру орендної плати 5500,00 грн, який сплачується не пізніше 07 числа кожного місяця.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачкою фактично отримано орендну плату за квартиру відповідно до вищезазначеного договору у розмірі, який зазначений в акті перевірки.

Надані відповідачем копії дублікатів квитанцій від 02.08.2019 на суму 5489,00 грн та від 08.07.2019 на суму 5489,00 грн не приймаються судом в якості належних, допустимих та достовірних доказів з огляду на відсутність можливості встановлення на підставі них інформації щодо предмета доказування, неможливості встановлення призначення платежів, здійснених на підставі таких квитанцій, відсутності можливості встановлення їх достовірності.

При цьому, сам лише факт укладення договору оренди квартири не є свідченням отримання доходу позивачкою, особливо приймаючи до уваги повідомлені нею обставини щодо несплати ОСОБА_2 орендної плати за вищевказаним договором та наявність заборгованості.

Верховний Суд у постанові від 18.02.2021 у справі № 127/2011/20 (провадження № 61-685св21) погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач не надав доказів, які б безспірно свідчили про укладення договору оренди із третіми особами, а проживання у спірній квартирі осіб, які не є її власниками, не свідчить про те, що ними протягом певного періоду часу сплачувалася орендна плата на користь відповідача за користування квартирою.

Посилання відповідача на ту обставину, що позивачкою за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 отримано дохід від надання житлового примсішення в оренду за адресою: АДРЕСА_1 , в загальній сумі становив 60500,00 грн не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки, як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази фактичного отримання цих коштів в рахунок здійснення орендних платежів з посиланням на документи, на підставі яких кошти були отримані позивачкою.

Для з`ясування обставин, які мають значення для справи, суд ухвалою від 26.07.2023 викликав в якості свідка ОСОБА_2 , яка вказана заявником у заяві про проведення перевірки позивачки щодо сплати нею податків та зборів за дохід, отриманий від здачі в оренду житлового приміщення та вказаної в якості орендаря у договорі оренди нежитлового приміщення №1 від 07.02.2018.

Проте, у судове засідання 07.09.2023 ОСОБА_2 не з`явилась, пояснень щодо обставин справи суду не надала.

Відповідно до частини першої статті 72 КАСУ України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів, якими б підтверджувалась правомірність висновків контролюючого органу щодо фактичного отримання позивачкою за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 доходу від надання в оренду житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в загальній сумі 60500,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування відповідачем спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 06.02.2020 № суму грошового зобов`язання з військового збору 1104,38 грн від 06.02.2020 № суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб 13620,50 грн.

Відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно підпунктів «а», «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані:

вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Положеннями пункту 179.1 статті 179 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Водночас, згідно з пунктом 179.2 статті 179 ПК України відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи, зокрема, від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом.

Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, якими б підтверджувалась правомірність висновків контролюючого органу щодо фактичного отримання позивачкою за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 доходу від надання в оренду житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в загальній сумі 60500,00 грн, у позивачки, відповідно, не виникло обов`язку подання декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік з означених підстав та ведення Книги обліку доходів та витрат.

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування відповідачем спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 06.02.2020 №№ та штрафних санкцій.

Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн, що підтверджується фіскальним чеком від 17.02.2020 №.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у місті Києві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 06.02.2020 №№ , , та .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у місті Києві (ідентифікаційний код ВП 44116011, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.