Справа № 300/3967/23
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" січня 2024 р. справа № 300/3967/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Коршівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Коршівської сільської ради (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №876-VIII/2023 від 23.05.2023 Про відмову у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) , зобов`язання надати згоду на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.08.2022 позивач звернувся до Коршівської сільської ради із клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 14 га для ведення фермерського господарства, що знаходиться в селі Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області, яка перебуває у його користуванні. За результатом розгляду вказаного клопотання відповідачем дане клопотання відхилила, у зв`язку з тим, що воно не набрало необхідної кількості голосів. Позивачем оскаржено зазначені дії до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, рішенням якого, зокрема зобов`язано повторно розглянути вказане клопотання та за результатами його розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням викладених судом правових висновків у справі. На виконання вказаного судового рішення, відповідачем прийнято рішення №876-VIII/2023 від 23.05.2023 Про відмову у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таке рішення відповідача вважає протиправним, оскільки право постійного користування ОСОБА_1 земельною ділянкою з часу прийняття акту від 27.03.2000 Про передачу та прийом земельної частки з земель запасу в постійне користування для ведення фермерського господарства в натурі, виданого на підставі рішення Жукотинської сільської ради від 20.03.2000, не припинено та є чинним. Так, з метою ведення фермерського господарства на виділеній земельній ділянці ОСОБА_1 04.04.2000 створив селянсько-фермерське господарство Росинка, яке є діючим на сьогоднішній день, а позивач продовжує обробляти земельну ділянку та сплачувати земельний податок. Також позивач на підтвердження своїх доводів вказав на постанову Верховного Суду від 15.11.2021 в справі № 906/620/19, згідно якої право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення цього права в інший правовий титул. Просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відповіді на відзив, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що разом із клопотанням від 12.08.2022 про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивач не надав відповідачу правовстановлюючих документів, які підтверджували право постійного користування спірною земельною ділянкою, як того вимагає Земельний кодекс України, а саме, державного акту на право постійного користування землею. Отже, за відсутності таких документів, ОСОБА_1 не має законного права на користування земельною ділянкою, яка належить територіальній громаді на праві комунальної власності. Вказав, що технічна документація розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, проте позивач не являється ні власником, ні розпорядником даної земельної ділянки. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати згоду на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває в користуванні, то такі повноваження органу місцевого самоврядування є дискреційними, і суд не може їх перебирати на себе. За вказаних обставин, представник відповідача вважає, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, судом установлено наступне.
20.03.2000 Жукотинська сільська рада Коломийського району Івано-Франківської області прийняла рішення Про виділення земельної ділянки для ведення фермерського господарства жителю с. Богородичин ОСОБА_1 , згідно якого позивачу виділено земельну ділянку площею 14 га із земель запасу сільської ради для ведення фермерського господарства в урочищі Коло Сікорського згідно статті 7 Земельного кодексу України (а.с. 25).
27.03.2000 на підставі вказаного вище рішення сільської ради підписано акт про передачу та прийом земельної частки із земель запасу в постійне користування для ведення фермерського господарства, яким передано в натурі ОСОБА_1 земельну ділянку площею 14 га ріллі, із зазначенням зовнішніх меж земельної ділянки (а.с. 24).
04.04.2000 здійснено державну реєстрацію Селянського (фермерського) господарства Росинка, засновником та керівником якого є ОСОБА_1 , основний вид діяльності 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 27).
12.08.2022 позивач звернувся до Коршівської сільської ради із клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває в користуванні відповідно до акту від 27.03.2000 Про передачу та прийом земельної частки з земель запасу в постійне користування для ведення фермерського господарства в натурі, виданого на підставі рішення від 20.03.2000 Жукотинською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області Про виділення ОСОБА_1 в постійне користування, площею 14 га для ведення фермерського господарства, що знаходиться в селі Богородичин, Коломийського району, Івано-Франківської області. До вказаного клопотання позивачем долучено: копію паспорта та облікової картки платника податків; копію акта від 27.03.2000 про передачу та прийом земельної частки із земель запасу в постійне користування для ведення фермерського господарства; копію рішення від 20.03.2000 Про виділення земельної ділянки для ведення фермерського господарства жителю с. Богородичин ОСОБА_1 (а.с. 14).
28.09.2022 депутатська комісія з питань земельних відносин Коршівської сільської ради розглянула клопотання позивача від 12.08.2022 про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 14,000 га для ведення фермерського господарства, яка розташована в селі Богородичин, та шляхом голосування вирішила відмовити у наданні згоди на відновлення (встановлення меж в натурі (на місцевості). Згідно витягу з протоколу засідання депутатської комісії з питань земельних відносин Коршівської сільської ради від 28.09.2022 зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. ОСОБА_1 не є власником чи розпорядником даної земельної ділянки, яка є землями комунальної власності. ОСОБА_1 було надано рішення ще в 2000 році, але правовстановлюючі документи не виготовлені згідно Земельного кодексу України (а.с. 18-19).
21.10.2022 на засіданні сесії Коршівської сільської ради заслухано клопотання ОСОБА_1 від 12.08.2022 про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно витягу з протоколу № 23 першого пленарного засідання дванадцятої сесії восьмого демократичного скликання Коршівської сільської ради: проект рішення Про відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вважається відхиленим у зв`язку з тим, що не набрав необхідної кількості голосів на підтримку за результатами відкритого поіменного голосування. Результати голосування: За - 0; Проти - 0; Утрималися - 13, рішення не прийнято (а.с. 16-17).
Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 10.02.2023 у справі №300/4935/22 позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Коршівської сільської ради щодо розгляду в передбачений законодавством спосіб клопотання ОСОБА_1 від 12.08.2022 про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 14 га, для ведення фермерського господарства, що знаходиться в селі Богородичин, Коломийського району, Івано-Франківської області. Зобов`язано Коршівську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 12.08.2022 про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 14 га, для ведення фермерського господарства, що знаходиться в селі Богородичин, Коломийського району, Івано-Франківської області, та за результатами його розгляду прийняти рішення, з урахуванням викладених судом правових висновків у цій справі. Відмовлено в задоволенні решти позову. Вирішено питання судових витрат.
На виконання вказаного судового рішення, відповідачем повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 12.08.2022 за результатами якого Коршівською сільською радою прийнято рішення №876-VIII/2023 від 23.05.2023 Про відмову у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі частини 2 статті 55 Закону України Про землеустрій та підпункту 1 пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку що склалася між сторона суд зазначає наступне.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.
Статтею 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 вказаного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Згідно з частиною першою статті 46 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.
Частиною першою статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Відповідно до частини другої статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації. На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Вказані норми кореспондуються із частиною першою статті 122 Земельного кодексу України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені статтею 116 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною другою статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України Про Державний земельний кадастр, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно з частиною другою статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або формування земельної ділянки, необхідної для здійснення державно-приватного партнерства (реалізації проекту, що здійснюється на умовах концесії), замовником документації із землеустрою є державний партнер (концесієдавець), а також за його дорученням державне або комунальне підприємство, установа, організація чи господарське товариство, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі, Автономній Республіці Крим, територіальній громаді або іншому господарському товариству, 100 відсотків акцій (часток) якого належать державі.

Частиною шостою статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відновлення меж регламентовано статтею 107 Земельного кодексу України. Так, згідно з частинами першою-третьою статті 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Так, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Відповідно до статті 55 Закону України Про землеустрій встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом (крім випадків, якщо відповідно до закону розроблення технічної документації здійснюється без надання такого дозволу).

З огляду на вищевказані положення, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки комунальної власності в натурі (на місцевості) розробляється на підставі дозволу відповідного органу місцевого самоврядування.

Водночас, відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Таким чином, дозвіл органу місцевого самоврядування на відновлення меж земельної ділянки комунальної власності в натурі (на місцевості) або відмова у наданні такого дозволу є змістом відповідного індивідуального правового акту, формою якого згідно статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні є рішення.

Як встановлено судом, у зв`язку з неналежним розглядом клопотання позивача від 12.08.2022 про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), Івано-Франківським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 10.02.2023 у справі №300/4935/22, яким позов задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Коршівську сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 12.08.2022 про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 14 га, для ведення фермерського господарства, що знаходиться в селі Богородичин, Коломийського району, Івано-Франківської області, та за результатами його розгляду прийняти рішення, з урахуванням викладених судом правових висновків у цій справі.

На виконання вказаного судового рішення, відповідач повторно розглянув клопотання ОСОБА_1 від 12.08.2022 за результатами якого прийнято рішення №876-VIII/2023 від 23.05.2023 Про відмову у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі частини 2 статті 55 Закону України Про землеустрій та підпункту 1 пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Щодо посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не надав правовстановлюючих документів, які б підтверджували право постійного користування спірною земельною ділянкою, то суд вказує на таке.

Відповідно до статті 55 Закону України Про землеустрій технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Так, на підтвердження того, що ОСОБА_1 є землекористувачем земельної ділянки площею 14 га, що знаходиться в селі Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області, позивач надав копії рішення Жукотинської сільської ради від 20.03.2000 Про виділення земельної ділянки для ведення фермерського господарства жителю с. Богородичин ОСОБА_1 та акту від 27.03.2000 про передачу та прийом земельної частки із земель запасу в постійне користування для ведення фермерського господарства.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду про те, що право постійного користування земельною ділянкою у відповідного суб`єкта не залежить від наявності чи відсутності у нього такого державного акта.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.11.2019, прийнятої за результатом розгляду справи № 823/1984/16, зазначила:

…73. Положеннями статті 92 ЗК України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

74. Згідно з пунктом 6 розділу Х Перехідні положення ЗК України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити в установленому порядку право власності або право оренди на них.

75. Наведені положення ЗК України визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

76. У цьому Рішенні КСУ також зазначив, що Земельний кодекс Української РСР від 08 липня 1970 року встановлював безстрокове і тимчасове користування землею (стаття 15). Землекористувачами визначалися: колгоспи, радгоспи, інші сільськогосподарські державні, кооперативні, громадські підприємства, організації і установи; промислові, транспортні, інші несільськогосподарські державні, кооперативні, громадські підприємства, організації та установи; громадяни.

При цьому суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг:

- право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством;

- права та обов`язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені);

- постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства, на відміну від договірного характеру орендної плати;

- земельні ділянки у постійне користування передаються у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; оплаті має підлягати лише виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що здійснюється на договірних засадах із уповноваженою землевпорядною організацією.

77. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 563-XII Про земельну реформу передбачалося, що громадяни, підприємства, установи й організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення у дію Земельного кодексу Української РСР, повинні до 15 березня 1994 року оформити право власності або право користування землею. Після закінчення вказаного строку раніше надане їм право користування земельною ділянкою втрачається.

78. Ці положення також визнані неконституційними зазначеним Рішенням КСУ.

79. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що право постійного користування землею, яке виникло в суб`єкта господарювання до набрання чинності ЗК України - 01 січня 2002 року, продовжує зберігатися у подальшому, а отже, може переходити від підприємства до його правонаступника.

80. Відтак посилання відповідача на те, що з припиненням ДП Родниківка як юридичної особи припинилося і його право користування земельними ділянками, яке, у свою чергу, не зареєстроване за КСП Родниківка , є необґрунтованими.

81. Таким чином, оскільки у користуванні реорганізованого шляхом перетворення ДП Родниківка перебували землі сільськогосподарського призначення загальною площею 2398,1 га, то в подальшому право користування цими землями перейшло до правонаступника всіх його прав і обов`язків - КСП Родниківка.

82. Крім того, факт переходу до КСП Родниківка прав на спірну земельну ділянку у порядку правонаступництва підтверджується договором безоплатної передачі єдиного майнового комплексу від 24 листопада 2014 року та Планом приватизації єдиного майнового комплексу ДП Родниківка й узгоджується з приписами чинного законодавства, зокрема, наведеними вище нормами ЗК України, Закону № 290/96-ВР, а також з висновками, викладеними в Рішенні КСУ від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

83. Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновок апеляційного суду стосовно того, що з огляду на зазначені вище норми законодавства України відсутність у КСП Родниківка акта про право постійного користування указаною земельною ділянкою не є достатньою підставою для позбавлення членів КСП їх права землекористування. Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою є документом, який посвідчує наявність такого права. Існування права постійного користування земельною ділянкою у відповідного суб`єкта не залежить від наявності чи відсутності у нього такого державного акта….

З огляду на викладене, посилання відповідача на приписи частини 2 статті 55 Закону України Про землеустрій та зазначення, що позивач не являється ні власником, ні розпорядником спірної земельної ділянки є безпідставним.

Не заслуговують на увагу також посилання на приписи підпункту 1 пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, яким встановлено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу, оскільки зазначена норма жодним чином не позбавляє особу отримати оспорюване погодження.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано висновки Івано-Франківського окружного адміністративного суду, викладені у рішенні від 10.02.2023 у справі №300/4935/22 щодо спірних правовідносин, а тому прийняте ним рішення про відмову у наданні позивачу згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є протиправним

Отже, відповідач, як при попередньому розгляді так і повторному розгляді заяви позивача від 12.08.2022, з огляду на вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, не надав належної оцінки рішенню Жукотинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області від 20.03.2000 та акту про передачу земельної частки із земель запасу в постійне користування для ведення фермерського господарства в натурі від 27.03.2000 щодо підстав виникнення права постійного користування з метою ведення фермерського господарства для вказаної категорії осіб (позивача у справі), з врахуванням норм законодавства станом на дату їх видачі, та відповідних норм законодавства щодо припинення права постійного користування на земельну ділянку на час розгляду відповідної заяви та прийняття рішення.

Так, при обранні способу захисту порушеного права позивача суд враховує, що органом місцевого самоврядування при повторному розгляді клопотання позивача від 12.08.2022 не враховано висновки Івано-Франківського окружного адміністративного суду викладених у рішенні від 10.02.2023 у справі №300/4935/22 щодо спірних правовідносин.

Відтак, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Коршівської сільської ради №876-VIII/2023 від 23.05.2023 Про відмову у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та зобов`язання надати згоду на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 14 га, для ведення фермерського господарства, що знаходиться в селі Богородичин Коломийського району Івано-Франківської області, яка перебуває в користуванні відповідно до акту від 27.03.2000 Про передачу та прийом земельної частки з земель запасу в постійне користування для ведення фермерського господарства в натурі, виданого на підставі рішення від 20.03.2000 Жукотинською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області Про виділення ОСОБА_1 в постійне користування.

Таким чином, враховуючи викладені вище досліджені судом фактичні обставини, які підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, та вказані норми права, котрі регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Надмірно тривалий розгляд відповідачем звернення ОСОБА_1 не відповідає критерію розумного строку такого розгляду. Суд вважає, що тривалий розгляд звернення позивача викликав у нього негативні емоції й це перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, а відтак позивачу завдано моральної шкоди.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, висловлену у постанові від 15.08.2019 у справі №823/782/16 (провадження К/9901/13886/18) та у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а (провадження №К/9901/38893/18).

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Враховуючи викладене суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягаю задоволенню в частині в сумі 5000,00 грн., яка, на переконання суду, є достатньою та обґрунтованою, відповідно до вказаних вище фактичних обставин справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Коршівської сільської ради №876-VIII/2023 від 23.05.2023 Про відмову у наданні згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) .

Зобов`язати Коршівську сільську раду надати ОСОБА_1 згоду на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 14 га, для ведення фермерського господарства, що знаходиться в селі Богородичин, Коломийського району, Івано-Франківської області, яка перебуває в його користуванні відповідно до акту від 27.03.2000 Про передачу та прийом земельної частки з земель запасу в постійне користування для ведення фермерського господарства в натурі, виданого на підставі рішення від 20.03.2000 Жукотинською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області Про виділення ОСОБА_1 в постійне користування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Коршівської сільської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

Коршівська сільська рада, , вулиця Шевченка, 23, село Коршів, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78240.

Суддя /підпис/ Бобров Ю.О.