Справа № 580/2982/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року справа № 580/2982/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Черкаської області, третя особа - військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Черкаського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Черкаської області (далі відповідач), третя особа - військова частина НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо призову Черкаським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Черкаської області на військову службу позивача;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 при прийнятті рішень щодо проходження військової служби військовослужбовцем особового складу Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 позивачем виконувати вимоги статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою встановлено, що військовозобов`язані жінки та чоловіки, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії) можуть бути призвані на військову службу у разі їх згоди і тільки за місцем проживання;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби та надіслати його особову справу до Черкаського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Черкаської області за зареєстрованим місцем проживання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходить військову службу за призовом під час мобілізації. Однак, позивач є особою з інвалідністю (3 група), яка була встановлена відповідно до довідки МСЕК серія 12ААА від 02.06.2016 № 203474 безтерміново. Тому під час мобілізації відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він має право не проходити службу та не бути призваним під час загальної мобілізації. Вказує, що його незгода із призовом зафіксована у службових та медичних характеристиках. Крім того, позивача направлено нести службу не за місцем проживання. Зазначає, що за час перебування у в/ч НОМЕР_1 його стан здоров`я суттєво погіршився. Таким чином, позивач вважає протиправними дії відповідача щодо його призову на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою від 24.05.2023 суддя позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 15.06.2023, відповідач вказав, що позивач з 24.12.2019 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з відомостями облікової картки даних про те, що позивач є особою з інвалідністю, ІНФОРМАЦІЯ_1 останній не повідомляв. Після початку збройної агресії Російської Федерації проти України позивач 25.10.2022 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 , за висновками якої він визнаний придатним до військової служби. 25.10.2022 з позивачем було проведено бесіду та доведено йому ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме про осіб, які мають право на відстрочку. Вказує, що відповідач не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 про наявність права відстрочку та відповідно не звернувся за погодженням документів для отримання відстрочки від мобілізації. 27.10.2022 позивач в добровільному порядку був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_1 . Відповідач вказує, що відстрочка надається лише військовозобов`язаним, а позивач є військовослужбовцем. Військовослужбовці мають право на звільнення лише за ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Тому, ОСОБА_1 призваний на військову службу за мобілізацією відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю 3 групи, яка була встановлена 01.06.2016 відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 203474 від 02.06.2016 безтерміново.

Позивач був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, через ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно із карткою обстеження та медичного огляду від 25.10.2022 № 488/3 позивач визнаний придатним до військової служби.

Відповідно до заяви від 25.10.2022 позивач ознайомлений із статтею 23 «Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації» Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що в заяві міститься його підпис.

27.10.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2022 № 294 позивач, мобілізований розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 08.10.2022 № 7374/ДСК, зарахований до списків особового складу частини і призначений курсантом навчального взводу зв`язку 2 навчальної роти зв`язку 1 навчального батальйону зв`язку.

Згідно із службовою характеристикою позивач, зокрема, з 11.11.2022 по 01.12.2022 перебував на обстеженні в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР». Прибувши у військову частину, став поводити себе неадекватно, погрожував самогубством, на службу налаштований вкрай негативно. Відмовився складати військову присягу на вірність народу України. З 02.12.2022 по 25.01.2023 знову перебував на обстеженні в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР».

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 22.03.2023 № 1318 позивач був обстежений військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 для визначення придатності до військової служби за станом здоров`я та визнаний обмежено придатним до військової служби, а саме: непридатним до служби у десантно-штурмових військах, плавскладів, морській піхоті, спец спорудах. Придатний до служби в частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

23.03.2023 позивач звернувся із рапортом № 953 до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби у зв`язку з порушенням його прав під час мобілізації.

Командир військової частини НОМЕР_1 листом від 24.03.2023 № 601/653 надав позивачу письмову відповідь, згідно з якою позивачу було відмовлено у задоволенні його клопотання про звільнення із Збройних Сил України, у зв`язку з тим, що відповідно до частини першої та пп. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби у відставку під час воєнного стану за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Підстави для звільнення з військової служби відсутні.

24.03.2023 позивач звернувся з рапортом № 976 до командира військової частини НОМЕР_1 про направлення його, як особу з інвалідністю третьої групи, з урахуванням діагнозу та постанови військово-лікарської комісії для подальшого проходження служби за місцем проживання до м. Черкаси.

Відповідно до листа від 25.03.2023 № 601/669 командиром військової частини НОМЕР_1 було порушено клопотання за підпорядкованістю про направлення позивача для подальшого проходження служби за місцем проживання до м. Черкаси у частини забезпечення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, установи, організації, навчальні заклади.

На підставі розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 29.04.2023 № 300/ПУ/1202/П/дск наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2023 № 126 позивач виключений зі списків особового складу частини і вибув для подальшого проходження служби за місцем проживання до військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 , яка відноситься до частин забезпечення.

Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо не звільнення позивача з військової служби, останній звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема:

- військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

- військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Частина друга статті 2 Закону № 2232-ХІІ визначає, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (ч. 3 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ).

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону № 2232-XII розрізняють наступні види військової служби:

- строкова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 2) під час дії воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;

- перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;

- якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Таким чином, суд встановив, що положення статті 26 Закону № 2232-XII не передбачає такої підстави звільнення військовослужбовців з військової служби, як встановлення інвалідності.

При цьому, однією із підстав звільнення з військової служби є «за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців».

Однак, матеріали справи такого висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців не містять.

Як встановив суд, згідно із карткою обстеження та медичного огляду від 25.10.2022 № 488/3 позивач визнаний придатним до військової служби.

Також відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 22.03.2023 № 1318 позивач був обстежений військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 для визначення придатності до військової служби за станом здоров`я та визнаний обмежено придатним до військової служби, а саме: непридатним до служби у десантно-штурмових військах, плавскладів, морській піхоті, спец спорудах. Придатний до служби в частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Як встановив суд, позивач просить звільнити його з військової служби відповідно до абз. третього частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII), у зв`язку із визнанням в установленому порядку особою з інвалідністю (3 групи).

Так, згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частина 5 ст. 22 Закону № 3543-XII визначає, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII встановлює, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.

Як встановив суд, відповідно до довідки МСЕК серія 12ААА від 02.06.2016 № 203474 позивачу 01.06.2016 встановлено інвалідність 3 групи безтерміново.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається лише військовозобов`язаним.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, він є військовослужбовцем.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.10.2022 № 294 позивач, мобілізований розпорядженням Генерального штабу Збройних Сил України від 08.10.2022 № 7374/ДСК, зарахований до списків особового складу частини і призначений курсантом навчального взводу зв`язку 2 навчальної роти зв`язку 1 навчального батальйону зв`язку.

На підставі розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 29.04.2023 № 300/ПУ/1202/П/дск наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2023 № 126 позивач виключений зі списків особового складу частини і вибув для подальшого проходження служби за місцем проживання до військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 , яка відноситься до частин забезпечення.

Військовослужбовці мають право на звільнення лише за ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною третьою ст. 24 Закону № 2232-XII встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до п. 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання.

Розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірка документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Суд встановив, що позивач до рапорту про звільнення з військової служби не додав висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

З огляду на таке, суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у листі-відповіді від 23.03.2023 № 601/653 про розгляд рапорту щодо того, що позивач 22.03.2023 був обстежений військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 для визначення придатності за станом здоров`я до військової служби, встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначення необхідності і умов застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги. Постанова військово-лікарської комісії: «Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 19Б графи II Розладу хвороб графи ТДВ обмежено придатний до військової служби. Непридатний до служби у десантно-штурмових військах, плавскладів, морській піхоті, спецспорудах. Придатний в частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах». Тому, підстави для звільнення позивача з військової служби відсутні.

Також суд врахував, що 25.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 довів до відома ОСОБА_1 статтю 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що підтверджується заявою позивача від 25.10.2022 про ознайомлення останнього із статтею 23 «Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації» Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що в заяві міститься його підпис.

При цьому, належних та допустимих доказів того, що позивач повідомляв відповідача про визнання його в установленому порядку особою з інвалідністю 3 групи та відповідно наявність у нього права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, позивач суду не надав, також такі докази в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу в задоволенні рапорту, у зв`язку із відсутністю відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 19 частини першої статті 4 КАС визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, суд дійшов висновку, що накази Черкаського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки та командира військової частини НОМЕР_1 про призов позивача на військову службу за мобілізацією та зарахування до списків в/ч - є актами одноразового застосування, які станом на час вирішення справи вичерпали свою дію внаслідок призову позивача на військову службу по мобілізації, призначення та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , тобто вже є вже реалізованими, тому їх оскарження не має наслідком звільнення позивача з військової служби.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача не є обґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ