Справа № 300/6487/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2024 р. справа № 300/6487/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про

визнання протиправним, скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.07.2023 №02 про відмову у перерахунку пенсії;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію "Шешори" з 29.08.1983 по 31.08.2001;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п. 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки протиправно не зарахував позивачу до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію "Шешори" з 29.08.1983 по 31.08.2001. Обґрунтовано, що враховуючи період роботи на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію "Шешори" з 29.08.1983 по 31.08.2001, позивач має стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі скористалися правом на подання відзиву на позовну заяву.

04.10.2023 до суду надійшов відзив Головного управління ПФУ в Донецькій області, відповідно до якого представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі (а.с.47-50). Відзив мотивовано тим, що Головним управлінням управління ПФУ в Донецькій області прийнято рішення від 18.07.2023 № 02 про відмову у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав, оскільки страховий стаж позивача за вислугу років за наданими документами складає 25 років 10 місяців 04 дні. Період роботи позивача в "Санаторій профілакторій Шешори" з 29.08.1983 по 31.08.2001 не зараховано до спеціального стажу, оскільки відсутня інформація про форму власності підприємства. Згідно документа від 10.07.2023 № 02.1-10/23 станом на 10.07.2023 Санаторій профілакторій "Шешори" АТ "Коломийський ДОЗ".

11.10.2023 до суду надійшов відзив Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області (а.с.69-73). Згідно відзиву відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечив. Відзив мотивовано тим, що Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області з 21.03.2021 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Загальний стаж роботи позивача згідно поданих документів склав 46 років і 8 міс. Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" склав 25 р. 10 міс. 4 дн. Стосовно незарахування до спеціального стажу періоду роботи з 29.08.1983 по 31.08.2001 на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію "Шешори" зазначено, що так, як у поданих позивачем документах для призначення пенсії, а саме довідці АБ № 469677 з Єдиного державного підприємств та організацій України, довідці виданій Головним управлінням статистики в Івано-Франківській області 10.07.2023 № 021-10/23, Статуті ВАТ "Коломийський ДОЗ", довідці виданій "Коломийський ДОЗ" від 01.05.2023 № 75, довідці від 24.03.2023 № 95, конкретно не зазначено форму власності санаторія-профілакторія "Шешори", тому підстав для врахування до спеціального стажу періоду роботи з 29.08.1983 по 31.08.2001 у вказаному закладі немає. Крім наведеного, мотивовано, що у наданих позивачем документах, а саме у трудовій книжці та уточнюючій довідці від 01.05.2023 № 75 є розбіжності у датах наказу про прийняття на роботу, оскільки дата прийняття на роботу - 29.08.1983, а дата наказу про прийняття - 20.08.1983, що не відповідає пункту 2.3. розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 № 162.

На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.

25.10.2023 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з аргументами відповідача (а.с.78-83).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV з урахуванням страхового стажу 46 роки 8 місяців 11 днів (а.с.14, 15).

14.07.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про перерахунок "Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами (10 пенсій)" (а.с.11).

Заява позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області була скерована в Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області по принципу екстериторіальності для опрацювання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.07.2023 №02 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії - у призначенні грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній страховий стаж, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" -"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - 30 років. Зазначено, що в ході аналізу наданих документів встановлено, що згідно наданих документів, стаж за вислугу років заявниці складає 25 років 10 місяців 4 дні. Періоди роботи з 29.08.1983 по 31.08.2001 врахувати до спеціального стажу немає підстав, оскільки відсутня інформація про форму власності медичного закладу. Враховуючи зазначене, прийнято рішення відмовити позивачу в проведенні перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю законних підстав (а.с.13).

Згідно розрахунку стажу за пенсійною справою 02 спірний період з 29.08.1983 по 31.08.2001 пенсійним органом враховано позивачу до стажу при визначення права на пенсію (18 років 3 дні) (а.с.15).

Згідно записів трудової книжки 06.08.1981 НОМЕР_1 (а.с.20) позивач з:

29.08.1983 прийнята на посаду медсестри санаторія-профілакторія "Шешори" (наказ від 20.08.1983 № 21) (запис № 3);

20.08.2001 звільнена з роботи за ст. 36 п. 5 КзПП України по переводу (наказ від 20.08.2001 № 26 параграф 1) (запис № 4);

21.08.2001 прийнята на посаду медсестри лікувального корпусу по переводу з структурного підрозділу санаторія-профілакторія "Шешори" (наказ від 21.08.2001 № 9) (запис № 5);

31.08.2001 звільнена з роботи за ст. 36 п. 1 КЗпП України (наказ від 31.08.2001 № 11"а") (запис № 6).

Відповідно до довідки, виданої Товариством з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ" від 01.05.2023 № 75 позивач працювала на ТДВ "Коломийський ДОЗ" на посаді медичної сестри (середній медичний персонал) в санаторії-профілакторії "Шешори" з 29.08.1983 (наказ від 20.08.1983 № 21) по 31.08.2001 (наказ від 31.08.2001 № 11-а). Санаторій-профілакторій "Шешори" являється структурним підрозділом ТДВ "Коломийський ДОЗ", з лікувальним напрямом. Державне підприємство Коломийський деревообробний завод перейменований у ВАТ "Коломийський ДОЗ" Фондом Державного Майна України згідно Наказу №4 від 06.01.1995. ВАТ "Коломийський ДОЗ" перейменовано у Товариство з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ" загальними зборами засновників товариства згідно протоколу № 1 від 21.05.2011 (а.с.22).

Згідно довідки Головного управління статистики в Івано-Франківській області 10.07.2023 № 021-10/23 види діяльності Санаторія-профілакторія "Шешори" Акціонерного товариства "Коломийський ДОЗ" (ідентифікаційний код - 20553882) за КВЕД-2005: 85.11.3 Діяльність санаторно-курортних організацій. Головне підприємство (ідентифікаційний код - 2500238) Товариство з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ" (а.с.27).

Відповідно до довідки серії АБ № 469688 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій види діяльності Товариства з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ" (ідентифікаційний код 2500238) за КВЕД-2010: 86.10 Діяльність лікарняних закладів (а.с.28).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" від 04.11.1993 № 909 затверджено вичерпний Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту 2 Переліку № 909 до вказаного переліку відносяться:

лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад);

аптеки, аптечні кіоски, аптечні магазини, контрольно-аналітичні лабораторії - фармацевти, асистенти фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборанти;

медико-соціальні експертні комісії, бюро судово-медичної експертизи; а також соціального захисту: інтернатні заклади для інвалідів, дітей-інвалідів і престарілих; медичні відділи протезних підприємств - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ (пункт 2 приміток Переліку № 909).

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" і "ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Як встановлено, відповідач підтверджує, що позивач має стаж роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 25 років 10 місяців 04 дні.

Спірним у даній справі є наявність/відсутність у позивача права на зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та право на отримання грошової допомоги згідно із пунктом 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоду роботи на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію "Шешори" з 29.08.1983 по 31.08.2001.

Згідно оскаржуваного рішення від 18.07.2023 №02 відповідач не врахував позивачу до спеціального стажу періоди роботи з 29.08.1983 по 31.08.2001, оскільки відсутня інформація про форму власності медичного закладу (а.с.13).

Як зазначено вище відповідно до пункту 2 приміток Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Оскільки згідно пункту 2 приміток Переліку від 04.11.1993 № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ, то відповідач протиправно не врахував позивачу до спеціального стажу періоди роботи з 29.08.1983 по 31.08.2001 з обґрунтувань відсутності інформації про форму власності медичного закладу (а.с.13).

Щодо доводів відповідача про те, що у наданих позивачем документах а саме трудовій книжці та уточнюючій довідці від 01.05.2023 № 75 є розбіжності у датах наказу про прийняття на роботу, оскільки дата прийняття на роботу - 29.08.1983, а дата наказу про прийняття - 20.08.1983, що не відповідає пункту 2.3. розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 № 162, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, відповідно до пунктів 2.2, 2.4 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

До прийняття наведеної вище Інструкції від 29.07.1993 № 58 порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами пункту 2.2 якої було також передбачено, що заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до пункту 2.3. розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємства, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 № 162 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Як встановлено, згідно запису № 3 трудової книжки 06.08.1981 НОМЕР_1 (а.с.20) позивач з 29.08.1983 прийнята на посаду медсестри санаторія-профілакторія "Шешори" (наказ від 20.08.1983 № 21), відповідно до довідки, виданої Товариством з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ" від 01.05.2023 № 75 позивач працювала на ТДВ "Коломийський ДОЗ" на посаді медичної сестри (середній медичний персонал) в санаторії-профілакторії "Шешори" з 29.08.1983 (наказ від 20.08.1983 № 21) по 31.08.2001 (наказ від 31.08.2001 № 11-а), отже запис в трудовій книжці про прийняття на роботу 29.08.1983 внесено після видання наказу від 20.08.1983, однак пізніше тижневого строку.

Суд зазначає, що такий недолік, як внесення запису в трудову книжку про прийняття на роботу 29.08.1983 після видання наказу від 20.08.1983, однак пізніше тижневого строку не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливала на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки.

Крім того згідно розрахунку стажу за пенсійною справою 02 спірний період з 29.08.1983 по 31.08.2001 пенсійним органом враховано позивачу до стажу при визначенні права на пенсію (18 років 3 дні), а згідно оскаржуваного рішення від відповідач не врахував позивачу до спеціального стажу вказаний період роботи з обґрунтувань відсутності інформації про форму власності медичного закладу (а.с.13, 15).

З огляду на вищенаведене, доводи відповідача щодо розбіжностей у трудовій книжці та уточнюючій довідці від 01.05.2023 № 75 у датах наказу про прийняття на роботу, оскільки дата прийняття на роботу - 29.08.1983, а дата наказу про прийняття - 20.08.1983, що не відповідає пункту 2.3. розділу 2 Інструкції від 20.06.1974 № 162, не спростовують права позивача на зарахування позивачу до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію "Шешори" з 29.08.1983 по 31.08.2001.

Відповідно до частини 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд зазначає, що з зарахуванням позивачу до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоду роботи на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію "Шешори" з 29.08.1983 по 31.08.2001, позивач має право на виплату їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.07.2023 №02 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи на посаді медичної сестри санаторію-профілакторію "Шешори" з 29.08.1983 по 31.08.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, згідно пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька обл., 84122) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.