Справа № 540/1092/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1092/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495, місце знаходження: 73022, м. Херсон, вул. Ушакова, 75) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Херсонського окружного адміністративного суду 10 лютого 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495, місце знаходження: 73022, м. Херсон, вул. Ушакова, 75), в якій позивач просить:

- Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 16.11.2019 року на суму 5790,76 грн;

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року головуючим суддею по справі Цховребовою М.Г. адміністративну справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій стосовно позивача за несвоєчасну сплату єдиного внеску є протиправним та підлягає скасуванню, з огляду на таке.

Представник зазначила, що оскаржуване рішення позивач досі не отримувала. Копію рішення було отримано у відповідь на адвокатський запит 29.12.2021 року.

Так, представник зазначає, що з 22.05.2009 року по 03.01.2019 року позивач була ФОП, перебувала на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі та сплачувала податки відповідно до вимог чинного законодавства.

З 03.01.2019 року позивач припинила свою господарську діяльність, про що свідчить відповідний запис на підставі власного рішення.

Надалі, в період з 09.08.2021 року по 30.11.2021 року позивач здійснювала підприємницьку діяльність та сплачувала відповідні податки.

Представник позивача, звертає увагу, що при сплаті грошових коштів 20.01.2017 року в сумі 990,00 грн, 20.04.2017 року - 2112,00 грн, 20.07.2017 року 2112,00 грн, 21.08.2017 року 704,00 грн, 01.02.2018 року 2112,00 грн було допущено технічну описку в коді бюджетної класифікації замість « 70710400» було зазначено « 70710100» у зв`язку з чим позивач повідомив відповідача про допущені помилки з проханням здійснити перерахування грошових коштів у сумі 4224,00 грн та 4998,87 грн по ЄСВ, але на належний код бюджетної класифікації « 70710400».

Відповідач зі свого боку, 06.03.2018 року здійснив перерахування коштів на належний код бюджетної класифікації « 70710400» - 4224,00 грн, а 23.01.2019 року перерахував на належний код бюджетної класифікації « 70710400» - 4998,87 грн.

Представник звертає увагу, що помилка при оплаті ЄСВ не призвела до ненадходження відповідної суми до бюджету та не вплинула на виконання позивачем свого обов`язку щодо своєчасної сплати ЄСВ.

Однак, 11.12.2021 року позивач отримала вимогу про сплату боргу від 12.11.2021 року по заборгованості зі сплати єдиного внеску, а саме пені станом на 31.10.2021 року на суму 2092,82 грн.

Вказану вимогу було оскаржено в адміністративному порядку до ДПС України та за результатом розгляду, вимогу було відкликано.

Таким чином, на думку представника позивача, в діях позивача відсутні ознаки протиправності, допущення платником помилок під час перерахування сум єдиного внеску на невірний бюджетний казначейський рахунок має кваліфікуватись як дія, хоч і помилкова. Тобто, оскільки суми єдиного внеску сплачені позивачем на єдиний казначейський рахунок, то перерахування таких коштів із помилковим зазначенням рахунку для сплати не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми податку.

Відтак, дії які не містять ознак бездіяльності платника при сплаті задекларованої суми єдиного внеску, не можуть бути підставою для застосування штрафів та нарахування пені, передбачених ч. 10 та п.2 ч. 11 статті 25 Закону №2464.

Крім того, в період з січня 2017 року по лютий 2018 року та з липня 2018 року по вересень 2018 року позивач була найманим працівником, та за неї ЄСВ сплачували роботодавці.

Через канцелярію суду 11.08.2022 року (вхід. № 25786/22) від Головного управління надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого представник проти заявлених позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на таке.

ФОП ОСОБА_1 перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 21.05.2009 року по 03.01.2019 року та з 09.08.2021 року по 30.11.2021 року, в подальшому нею було прийнято рішення при припинення підприємницької діяльності з 30.11.2021 року.

Протягом вказаного періоду позивач обліковувалась як платник єдиного соціального внеску.

Відповідно до ч.12 ст. 9 Закону № 2464, ЄВ підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника з 2017 року.

Так, відповідно до законодавства, позивачу щоквартально було нараховано єдиний внесок, а саме:

- 19.04.2017 - 2112 (за І квартал 2017 року)

- 19.07.2017 - 2112 (за II квартал 2017 року)

- 19.10.2017 - 2112 (за III квартал 2017 року)

- 19.01.2018 -2112 (за IV квартал 2017 року)

- 19.04.2018 - 2457.18 (за І квартал 2018 року)

- 19.07.2018 - 2457.18 (за II квартал 2018 року)

- 19.10.2018 - 2457.18 (за III квартал 2018 року)

- 21.01.2019 - 2457.18 (за IV квартал 2018 року

- 28.01.2019 2457,18 (січень 2019 року).

В результаті за несвоєчасну сплату єдиного внеску до ФОП ОСОБА_1 було застосовано штрафну санкцію у сумі 3425,29 грн, та нараховано пеню в сумі 5790,76 грн на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16.11.2019 року № .

Також, представник звертає увагу, що позивач не звільнена від сплати єдиного внеску.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Ухвалою від 22 вересня 2023 року матеріали адміністративної справи прийнято до розгляду. Розгляд справи розпочато спочатку. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, вказаною ухвалою учасникам справи було запропоновано у разі необхідності, надати відзив на позовну заяву/відповідь на відзив, проте таких документів станом на дату розгляду справи до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 . (а.с.14)

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач з 21.05.2009 року номер запису 0030767 була зареєстрована фізично особою-підприємцем. (а.с.17)

Власним рішенням позивачем було здійснено реєстрацію припинення здійснення підприємницької діяльності 03.01.2019 року номер запису 4030767.

Також, судом встановлено, що 09.08.2021 року було здійснено запис номер 000027982 про реєстрацію позивача фізичною особою-підприємцем.

Та 30.11.2021 року внесено запис номер 001027982 про припинення здійснення підприємницької діяльності. (а.с.18)

Судом встановлено, що податковим органом по відношенню до позивача було сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 46012-51 від 12.11.2021 року про сплату заборгованості в сумі 2092,82 грн. (пені) (а.с.19)

Позивач через свого представника звернувся до Головного управління із адвокатським запитом про надання інформації стосовно підстав нарахування суми боргу відповідно до отриманої вимоги. (а.с.22-23)

Листом від 24.12.2021 року № 23777/6/21-22-24-03 Головне управління надало відповідь, якою повідомлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 2017-2019 роки не сплачувався (неперераховувався) або несвоєчасно сплачувався (несвоєчасно перераховувався) єдиний внесок, в результаті чого було застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню на підставі рішення про застосування штрафних санкцій та пені від 16.11.2019 року(а.с.27-29)

Вказану вимогу позивачем було оскаржено до центрального податкового органу та (а.с.24-26) відповідно до рішення ДПС України від 21.01.2022 року № 959/8/99-00-06-02-01-09 про розгляд скарги вимога про сплату боргу від 12.11.2021 року № Ф-46012-51 ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі вважається відкликаною, предмет оскарження відсутній. (а.с.37-38)

Так, судом встановлено, що рішенням № від 16.11.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до позивача було застосовано штраф у розмірі 3425,29 грн за період з 20.04.2017 до 23.01.2019 року та нараховано пеню у розмірі 2365,47 грн. (а.с.13)

Не погодившись із прийнятим рішенням про застосування штрафних санкцій та пені, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Перевіряючи правомірність заявлених позовних вимог, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, щодо задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8.07.2010р. за №2464-VI (далі-Закон №2464-VI).

Приписами ст.2 Закону №2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Положеннями п.2ч.1 ст.1 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок, ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до п.4ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ, платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону №2464-VI, взяття на облік осіб, зазначених у п.1,4,5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Наказом від 24.11.2014р. №1162 затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі-Порядок №1162).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 1.01.2016р., надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначаються Порядком №1162 (п.2 розділу І Порядку №1162). Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у п.1,4,5 та 5-1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI (п.3 розділу І Порядку №1162).

За правилами п.2ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст.4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, у зв`язку із внесеними до Закону №2464-VІ змінами щодо нарахування єдиного внеску його платниками у фізичних осіб - підприємців з 01.01.2017р. виник обов`язок щодо нарахування та сплати єдиного внеску незалежно від того, чи отримували вони дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу.У відповідності до частин другої - четвертої, восьмої, дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону № 2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464). Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція № 449.

Приписами абз.2п.2 розділу VI Інструкції №449 визначено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Судом встановлено, що станом на 31.10.2021 року за позивачем рахувалась податкова заборгованість зі сплати єдиного внеску та у зв`язку з цим, податковим органом було сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 46012-51 від 12.11.2021 року.

Вказану вимогу було оскаржено в адміністративному порядку та як результат, відкликано.

Проте, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату ЄСВ за період 20.04.2017 до 23.01.2019 року в розмірі 3425,29 грн та пеню за цей період в розмірі 2365,47 грн, які відображені у рішенні № № від 16.11.2019 року.

На думку позивача вказане рішення підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що вимогу скасовано та у позивача відсутній борг зі сплати ЄСВ.

Представник відповідача зі свого боку зазначив, що відповідно до законодавства, позивачу щоквартально було нараховано єдиний внесок, а саме: 19.04.2017 - 2112 (за І квартал 2017 року), 19.07.2017 - 2112 (за II квартал 2017 року), 19.10.2017 - 2112 (за III квартал 2017 року), 19.01.2018 - 2112 (за IV квартал 2017 року), 19.04.2018 - 2457.18 (за І квартал 2018 року), 19.07.2018 - 2457.18 (за II квартал 2018 року), 19.10.2018 - 2457.18 (за III квартал 2018 року), 21.01.2019 - 2457.18 (за IV квартал 2018 року та 28.01.2019 2457,18 (січень 2019 року).

Та у зв`язку з несвоєчасною сплатою вказаного податку, позивачу було нараховано штрафну санкцію та пеню.

Аналізуючи наведені доводи учасників справи та застосовані норми права, суд доходить висновку, що доводи відповідача є помилковими, з огляду на таке.

У позовній заяві представник позивача зазначила, що при сплаті грошових коштів позивачем 20.01.2017 року в сумі 990,00 грн, 20.04.2017 року - 2112,00 грн, 20.07.2017 року 2112,00 грн, 21.08.2017 року 704,00 грн, 01.02.2018 року 2112,00 грн було допущено технічну описку в коді бюджетної класифікації замість «70710400» було зазначено « 70710100» у зв`язку з чим позивач повідомив відповідача про допущені помилки з проханням здійснити перерахування грошових коштів у сумі 4224,00 грн та 4998,87 грн по ЄСВ, але на належний код бюджетної класифікації « 70710400».

Відповідач зі свого боку, 06.03.2018 року здійснив перерахування коштів на належний код бюджетної класифікації « 70710400» - 4224,00 грн, а 23.01.2019 року перерахував на належний код бюджетної класифікації « 70710400» - 4998,87 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивачем здійснено сплату єдиного внеску, але на не належний код бюджетної класифікації.

Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 9 Закону №2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Крім цього пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року №2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

З викладеного вбачається, що допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми ЄСВ у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки.

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 820/3561/16 Суд дійшов висновку, що допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Вказані висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 820/3561/16 є релевантними до спірних правовідносин.

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є правомірними та належать задоволенню.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено з посиланням на відповідні докази правомірність прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495, місце знаходження: 73022, м. Херсон, вул. Ушакова, 75) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 16 листопада 2019 року, винесене Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495, місце знаходження: 73022, м. Херсон, вул. Ушакова, 75) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко