Справа № 380/11690/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/11690/23 пров. № А/857/11740/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Ніколіна В.В.,

суддів - Пліша М.А., Заверухи О.Б.,

за участі секретаря судового засідання - Гриньків І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року (суддя - Чаплик І.Д., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у травні 2023 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львіській області Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Львів), в якому просило скасувати постанову від 26.04.2023 ВП №69379646 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена всупереч вимогам статті 18 та статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII). Вважає, що в спірному випадку наявні поважні причини невиконання судового рішення, оскільки невиплата пенсії пов`язана з відсутністю відповідного фінансового забезпечення, а тому підстави для застосування штрафу за невиконання рішення суду відсутні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ним виконано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №380/8147/21, а здійснення виплати доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20 ОСОБА_1 без зменшення її розміру буде здійснено після виділення коштів з Державного бюджету України. Зазначає, що умовами для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання судового рішення та відсутність поважних причин невиконання судового рішення. Апелянт вказує, що пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право державного виконавця, а не обов`язок, зокрема накладати штраф. Вважає, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано всіх обставин, та не вжито всіх заходів щодо з`ясування виконання чи невиконання судового рішення.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року у справі №380/1407/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення при перерахунку з 01.01.2018 пенсії ОСОБА_1 шляхом обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність та з 05.03.2019 шляхом виплати 75% підвищення суми пенсії. зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, із врахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області пенсії з 01.01.2018 без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат та висновків суду, зазначених у судовому рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №380/8147/21 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 при здійсненні її перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.02.2021 №С/152, максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17.02.2021 №С/152, без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20 ОСОБА_1 без зменшення її розміру. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої доплати до пенсії за весь час затримки виплати - з 01.01.2018 по день фактичної виплати доплати до пенсії відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. в адміністративній справі № 380/8147/21 залишено без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

На підставі заяви стягувача - ОСОБА_1 , 22.07.2022 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Тарабан Оленою Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69379646 з примусового виконання виконавчого листа №380/8147/21, виданого 10.05.2022 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20 ОСОБА_1 без зменшення її розміру. Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження позивач отримав, що ним не заперечується.

26.09.2022 за вихідним № 32700 відповідачем скеровано вимогу позивачу в триденний термін з моменту отримання вимоги, надати інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року в справі № 380/8147/21, з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення.

Листом від 14.10.2022 №1300-5308-8/94088 позивач звернувся до відповідача із проханням про відкладення проведення виконавчих дій, у зв`язку із зверненням до Львівського окружного адміністративного суду із заявою від 31.08.2022 №1300-5902-7/78469 про роз`яснення вказаного судового рішення.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №380/8147/21 у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про роз`яснення судового рішення відмовлено.

15.11.2022 за вихідним № 37919 відповідач повторно скерував позивачу вимогу в триденний термін з моменту отримання вимоги, надати інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/8147/21, з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення. Одночасно, відповідач зазначив, що ухвалою з питань роз`яснення судового рішення від 26.10.2022 у справі № 380/8147/21 у задоволенні заяви ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 380/8147/21 - без змін.

26.04.2023 за невиконання рішення суду та відсутність в державного виконавця будь-яких документальних підтверджень щодо виконання в повному обсязі виконавчого документа державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн, та зобов`язано виконати рішення суду. Одночасно зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. Постанову про накладення штрафу від 26.04.2023 позивачем отримано 10.05.2023 за вх№4732/14, що підтверджено позивачем у позовній заяві.

18.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення суду від 13 грудня 2021 року у справі №380/8147/21 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2023 року, що підтверджується відповідним перерахунком, а також проведено розрахунок компенсації за період з 01.01.2018 по 31.01.2021 та розрахунок на доплату пенсії.

Вважаючи постанову від 26.04.2023 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи постанову про накладення штрафу від 26.04.2023 ВП№69379646, відповідач дотримався засад виконавчого провадження, викладених у статті 2 Закону №1404-VIII, постанова про накладення штрафу від 26.04.2023 ВП№69379646 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно частинами 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом №1404-VIII.

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 5 №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частин 1, 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII).

Приписами статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних доходів громадян; на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З системного аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VIII слідує, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 26.04.2023 накладено штраф на ГУ ПФУ у Львівській області за невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі №380/8147/21 в межах виконавчого провадження ВП №69379646 у розмірі 5100,0 грн, та зобов`язано виконати рішення суду щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20 ОСОБА_1 без зменшення її розміру.

Як встановлено матеріалами справи, перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 червня 2023 року, розрахунок компенсації за період з 01.01.2018 по 31.01.2021 та розрахунок на доплату до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20 ОСОБА_1 без зменшення її розміру, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення суду від 13 грудня 2021 року у справі №380/8147/21 здійснено 18.05.2023, тобто після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу. При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області також зазначає, що виплата вказаних коштів буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України.

Апеляційний суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 по справі №0840/3476/18, від 19.09.2019 по справі №686/22631/17, від 07.11.2019 по справі №420/70/19 та від 20.05.2021 по справі №420/5465/18 та відповідно до ч. 5 с.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Апелянт зазначає причиною невиконання судового рішення у справі №380/8147/21 обставини відсутності відповідного фінансового забезпечення та звернення позивачем за роз`ясненням щодо виконання рішення суду у справі №380/8147/21.

Однак, згідно з матеріалами справи, позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою від 31.08.2022 №1300-5902-7/78469 про роз`яснення судового рішення, про що повідомив відповідачу листом від 14.10.2022 №1300-5308-8/94088 з проханням про відкладення проведення виконавчих дій з цих підстав.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №380/8147/21 у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про роз`яснення судового рішення відмовлено.

15.11.2022 за вихідним № 37919 відповідач повторно скерував позивачу вимогу в триденний термін з моменту отримання вимоги, надати інформацію про стан виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду в справі № 380/8147/21, з наданням документального підтвердження виконання згаданого судового рішення, посилаючись на наявність ухвали про відмову ГУ ПФУ у Львівській області в роз`ясненні судового рішення від 26.10.2022 у справі № 380/8147/21. Проте, жодних дій щодо виконання рішення суду чи повідомлення відповідача про причини його невиконання позивач не вчинив, докази такого в матеріалах справи відсутні.

В подальшому за результатами оскарження ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 380/8147/21 в апеляційному порядку постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В період з 09 січня 2023 року (прийняття постанови апеляційним судом) до 26 квітня 2023 року (прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу), тобто протягом більше трьох місяців жодних дій щодо виконання рішення суду чи повідомлення відповідача про причини його невиконання позивач не вчинив, докази такого в матеріалах справи відсутні.

Інших доказів, які вживалися ГУ ПФУ у Львівській області з метою виконання рішення суду у справі №380/8147/21 позивачем не подано.

Стосовно покликання апелянта про відсутність відповідного фінансового забезпечення для виконання рішення суду, колегія суддів зазначає, що в даному випадку позивачем не надано доказів вжиття дієвих заходів для отримання в установленому порядку коштів для погашення заборгованості по виплаті пенсії, через що боржником допущено недобросовісне зволікання із виконання обов`язків по виконавчому провадженню.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, відповідно до рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» (заява №63134/00, п.23, п.26) та «Ромашов проти України» (заява №67534/01, п.43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

Таким чином, виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження, є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

За наведених обставин посилання позивача на відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника судом до уваги не береться, оскільки позивачем не надано доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання рішення суду.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього, доказів протилежного суду не подано.

Слід також зазначити, що лише сам розрахунок на доплату до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 у справі №380/1407/20 ОСОБА_1 без зменшення її розміру, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання рішення суду від 13 грудня 2021 року у справі №380/8147/21 здійснено 18.05.2023, тобто після винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу та поза межами встановленого цією постановою строку.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що у випадку виникнення обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду в порядку статті 378 КАС України із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду, встановлення способу і порядку виконання судового рішення, однак позивач таких дій не вчиняв, доказів протилежного суду не надано, що свідчить про невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, без поважних причин.

У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Колегія суддів резюмує, що постанова про накладення штрафу від 26.04.2023 ВП№69379646, винесена державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі №380/11690/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді М. А. Пліш
О. Б. Заверуха
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Ніколіна В.В. у відпустці 12.12.2023 (відповідно до наказу голови суду від 07.12.2023 №746/к/тм) та тимчасовою непрацездатністю з 13.12.2023 по 29.12.2023 повний текст судового рішення складено та підписано 01.01.2024.