Справа № 160/27131/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним пункт рішення, скасування його та зобов`язання вчинити певні дії,-
18 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа без самостійних вимог - Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати пункт рішення Міністерства оборони України (протокол комісії №5/97 від 22.02.2023р.) про призначення підполковнику у відставці ОСОБА_1 (Дніпропетровський ОТЦКСП), звільненому 23.11.2022, який є особою з інвалідністю 1 групи внаслідок травми, пов`язаною із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ №206245 від 11.02.2019 та серії 12ААВ №569932 від 11.11.2022 у розмірі різниці між 400 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019) в сумі 288150,00 грн.;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити, та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 1-Б групи з 11 листопада 2022 року, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2022 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 без урахування раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що під час проходження військової служби Позивачу 11.02.2019 встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання (інсульт), яке пов`язане з захистом Батьківщини. 11.11.2022 Позивач пройшов МСЕК, де йому була встановлена І-Б група інвалідності з 11.11.2022р., причина інвалідності - травма, так, пов`язана з захистом Батьківщини. Позивач отримав кошти не у повному обсязі, як передбачено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., не в 400-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з дня встановлення МСЕК інвалідності. Позивач вважає, що має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід І групи у повному обсязі, оскільки у різний час отримав два окремі ушкодження здоров`я: перше - захворювання у 2019 році; друге - бойова травма у 2022 р., між датами встановлення груп інвалідності пройшло більш ніж 2 роки та ушкодження здоров`я не пов`язані один з одним. Проте, листом №423/4647 від 31.07.2023 Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України повідомив, що 22.02.2023 р. Комісією прийнято рішення про призначення Позивачу у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності грошові кошти у розмірі різниці між 400 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. На 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019) в сумі 288150,00 грн. Позивач вважає таке рішення протиправним у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем 09.10.2023 надано до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву вказано, що ключовим у справі позивача є дата виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги. В даному випадку датою виникнення права у позивача є дата встановлення інвалідності у 2019 вперше. Позивач звертає увагу, що має право на призначеня одноразової грошової допомоги, як інвалід І групи, а не на доплату. Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду І групи, яка встановлена у 2022 році в повному обсязі. За сталою судовою практикою застосування приписів пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Первинно позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у 2019 році та потім, при наступному огляді у 2022 році встановлено І групу інвалідності.
13.12.2023 від третьої особи надійшли пояснення, в яких викладено заперечення проти позовних вимог в зв`язку з наступним. Особі, що вже є інвалідом (незалежно від групи інвалідності), неможливо ще раз первинно встановити інвалідність. З урахуванням того, що особа на момент такого переогляду вже є інвалідом (особою з інвалідністю), проведення переогляду (огляду з новими вихідними даними), жодним чином не можна розцінювати як первинне встановлення інвалідності.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.11.2022 є особою з інвалідністю 1Б групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) серії 12 ААБ № 206245 ОСОБА_1 у зв`язку з захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини встановлено третю групу інвалідності з 11.02.2019 р.
На підставі поданих позивачем документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 480 250,00 грн. (протокол від 17.05.2019 № 59).
05.02.2020 Позивач повторно пройшов МСЕК де йому була підтверджена III група інвалідності, причина інвалідності - захворювання, так, пов`язане з захистом Батьківщини, (Виписка з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ №629590).
09.03.2021 Позивач знов пройшов МСЕК, де йому була підтверджена Ш група інвалідності довічно, причина інвалідності - захворювання, так, пов`язане з захистом Батьківщини, (Виписка з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ №591887).
28.02.2022 перебуваючи в військовій частині НОМЕР_2 близько 22 год.00 хв. у зоні бойових дій на території м. Волноваха Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку РФ Позивач отримав поранення.
Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) серії 12 ААВ № 569932 ОСОБА_1 у зв`язку з захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини встановлено першу-Б групу інвалідності з 11.11.2022 р.
22.02.2023 Комісією прийнято рішення (протокол № 5/975) про призначення підполковнику у відставці ОСОБА_3 (Дніпропетровський ОТЦКСП), звільненому 23.11.2022, який є особою з інвалідністю І групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності та причинного зв`язку інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ № 206245 від 11.02.2019 та серії 12ААВ № 569932 від 11.11.2022 - у розмірі різниці між 400 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019), в сумі 288 150 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи, що воно порушує його права та не відповідає вимогам профільного закону та Конституційним положенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Пунктом 9 статті 16-3 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Відповідно до пункту 2 Порядку №975 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" та указами Президента України.
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Підпунктом 1 пункту 4 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно з пунктом 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується:
військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:
400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;
300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;
250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Відповідно до п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Згідно п. 4 ст. 16-3 вказаного Закону України якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що в разі якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Розмір отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності.
При цьому, Порядком № 975 чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності вищої групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності по загальному захворюванню пов`язаному з захистом Батьківщини з 11.02.2019 та була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
В подальшому позивачу встановлено 1Б групу інвалідності у зв`язку з захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини з 11.11.2022 р.
В такому випадку, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі різниці між 400-кратним та 250-кратним прожитковим мінімумом, встановленим законом для працездатних осіб.
Розмір грошової допомоги має бути визначений, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме на 01.01.2019 р.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд вважає такі вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених підстав.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 48, 72-77, 90, 242-243, 245-246, 258, 262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 грудня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков