Справа № 160/27248/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона з 16 червня 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника на утриманця ОСОБА_2 за померлого батька ОСОБА_3 , яка обчислена відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
17 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з приводу не зарахування спірного періоду до пільгового стажу померлого батька ОСОБА_3 за Списком №1 з 14.12.2010 року по 31.03.2017 року в ТОВ «Промисловий ремонт».
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування при призначенні пенсії у разі втрати годувальника на неповнолітнього утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи ОСОБА_3 з 14.12.2010 року по 31.03.2017 року в товаристві з обмеженою відповідальністю "Промисловий ремонт", у зв`язку з чим звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного від 23 жовтня 2023 року, провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітнього утриманця (доньку) ОСОБА_2 за померлого батька ОСОБА_3 з 16.06.2023, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
17.07.2023 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо надання інформації про розрахунок пенсії.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.
Згідно трудової книжки померлого ОСОБА_3 серія НОМЕР_1 , він працював в ТОВ "Промисловий ремонт" в період з 14.12.2010 по 31.03.2017 - слюсарем черговим та по ремонту обладнання в кар`єрі 4 розряду на виробничій дільниці по поточним ремонтам гірничого обладнання в кар`єрі.
Позивачкою не надано до заяви про призначення пенсії жодних довідок, підтверджуючих пільговий стаж роботи померлого ОСОБА_3 , за період з 14.12.2010 року по 31.03.2017 року.
Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що відсутні правові підстави для зарахування ОСОБА_3 періоду роботи в ТОВ "Промисловий ремонт" з 14.12.2010 по 31.03.2017 до пільгового стажу за Списком №1.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
20 грудня 2023 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив вх.№108832/23, в якій остання зазначає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.
У трудовій книжці стосовно спірного періоду роботи зазначені всі відомості, які зроблені відповідно до вимог законодавства та підтверджують право на пільгову пенсію за Списком №1, а саме: накази про прийняття та звільнення, найменування посади у точній відповідності до Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також записи, що вказаний період за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, зазначеними з витягів з відповідних наказів про атестацію робочих місць.
Відповідно до абзаців 4, 5 пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць та має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Крім того, відповідачем при відмові в зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу не враховано, що згідно статті 44 Закону України №1058 відповідач відповідно до своїх повноважень має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що довідки, уточнюючі характер роботи, повинні видаватися у разі, коли у трудовій книжці взагалі відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Тобто, виключно у випадку відсутності трудової книжки та не підтвердження записами трудової книжки пільгового стажу, в особи виникає необхідність подання додаткових документів, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.
З урахуванням вищенаведеного, позивач просила задовольнити її вимоги в повному обсязі.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, 05 грудня 1986 року, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідно до запису №1 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14 грудня 2010 року, ОСОБА_3 працював у період з 14.12.2010 року по 31.03.2017 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» на посаді слюсаря чергового по ремонту обладнання в кар`єрі 4 розряду на виробничій дільниці по поточним ремонтам гірничого обладнання в кар`єрі.
Відповідно до запису №2 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14 грудня 2010 року, ОСОБА_3 наказом №1/274У звільнений у зв`язку з переведенням до ТОВ "Промремонти" з 31 березня 2017 року.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що документально підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.
ОСОБА_2 є донькою (утриманцем) ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_1 (мати), що документально підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 06 червня 2008 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16 червня 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника на утриманця ОСОБА_2 за померлого батька ОСОБА_3 , яка обчислена відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
17 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з приводу не зарахування спірного періоду до пільгового стажу померлого батька ОСОБА_3 за Списком №1 з 14.12.2010 року по 31.03.2017 року в ТОВ «Промисловий ремонт».
ОСОБА_1 вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування при призначенні пенсії у разі втрати годувальника на неповнолітнього утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи ОСОБА_3 з 14.12.2010 року по 31.03.2017 року в товаристві з обмеженою відповідальністю "Промисловий ремонт", у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положеннями статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Законом №1058 передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього 8закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 частини 1 статті 26 цього Закону, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).
У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників за місцезнаходженням таких закладів (органів).
Згідно підпункту 1 та 2 пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
За вимогами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Аналогічні положення закріплено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.
Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків №1 або №2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2.
Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16 червня 2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника на утриманця ОСОБА_2 за померлого батька ОСОБА_3 , яка обчислена відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Судом також встановлено, що підставою для відмови в зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_3 за Списком №1 спірного періоду роботи з 14.12.2010 року по 31.03.2011 року послугувала відсутність уточнюючої довідки про пільговий стаж на посаді слюсаря чергового по ремонту обладнання в кар`єрі 4 розряду на виробничій дільниці по поточним ремонтам гірничого обладнання в кар`єрі в товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт».
Однак, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14 грудня 2010 року, ОСОБА_3 працював у період з 14.12.2010 року по 31.03.2017 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» на посаді слюсаря чергового по ремонту обладнання в кар`єрі 4 розряду на виробничій дільниці по поточним ремонтам гірничого обладнання в кар`єрі. (записи №1 та №2).
Крім того, вищевказана трудова діяльність ОСОБА_3 підтверджується наказом №710 від 14.12.2010 року "Про прийняття на роботу" та наказом №1/274У від 31.03.2017 року "Про звільнення" та наказом №1/1750 від 07.10.2016 року "про результатами атестації робочих місць за умовами праці, чим підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1".
Таким чином, записи в трудовій книжці ОСОБА_3 містять всі необхідні відомості, що визначають право на зарахування спірного періоду роботи до розрахунку пенсійного забезпечення.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_3 за Списком №1 період його роботи з 14.12.2010 року по 31.03.2017 року допустило протиправні дії, що призвели до порушення права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах в належному розмірі.
Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує питання судових витрат.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник