Справа № 460/21714/23
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відстрочення, розстрочення виконання, зміни чи встановлення

способу і порядку виконання судового рішення

02 січня 2024 року Р і в н е №460/21714/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді В.В. Щербаков, розглянувши заяву Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області у справі за адміністративним позовом

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_2

до Дубенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області

про відстрочення виконання рішення суду

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 до Дубенського відділу Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певний дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.10.23 у справі №460/21714/23, яке набрало законної сили, позов задоволено Зобов`язано Дубенський відділ Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

До суду надійшла заява Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області про відстрочення виконання рішення суду.

Заява про відстрочення виконання судового рішення обґрунтована тим, що позивачу на момент звернення до суду з позовом виповнилося 14 років, натомість постановою Верховної Ради України Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон №2503-XII від 26.06.1992 встановлено, що паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Наказом Міністерства внутрішніх справ Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України від 06.06.2019 №456 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 р. за № 620/33591) затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України. Пунктом 3 Порядку №456 встановлено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС): особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України (далі - заява) за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто. Таким чином, виконання рішення суду є ускладненим, оскільки позивачу не виповнилося 16 років. За наведеного, заявник просить відстрочити виконання рішення суду на одинадцять місяців.

До суду надійшли письмові заперечення позивача, в якому він просив відмовити в задоволенні заяви.

У відповідності до норм статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи введення на всій території України воєнного стану, суд з урахуванням вимог ч.4 ст.229 та ч.2 ст.379 КАС України розглянув вказану заяву за відсутності учасників справи без здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву письмові заперечення та надані сторонами доказами, суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою, другою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку у контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з вимогами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У разі, якщо рішення суду не виконується у добровільному порядку воно може бути звернене до примусового виконання у порядку статті 373 КАС України.

При цьому, відповідно до частин першої, третьої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд згідно з положеннями частини четвертої статті 378 КАС України також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що підставою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є виняткові обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять неможливим виконання судового рішення в адміністративній справі.

У даному випадку спірні правовідносини, що виникли між сторонами, пов`язані із бажанням неповнолітньої особи, після досягнення ним 14-річного віку отримати паспорт громадянина України у формі книжечки.

Як уже зазначалося вище, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.10.23 у справі №460/21714/23, яке набрало законної сили, позов задоволено Зобов`язано Дубенський відділ Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII.

За результатами розгляду даної справи, суд у контексті правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.09.2018 року в зразковій справі № 806/3265/17, дійшов висновку, що отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року може мати місце і щодо громадянина України, який досяг 14-річного віку.

При цьому, суд приймаючи своє рішення не взяв до уваги положення Тимчасового порядку № 456 щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України особам, які досягли 16-річного віку, вказавши, що такі не відповідають ані Закону № 5492-VI, ані Порядку № 302, тому у силу частини 3 статті 7 КАС України не можуть бути застосовані судом.

Отже, зазначеним рішенням суд підтвердив безумовне право неповнолітньої особи на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки після досягнення ним 14 років, а не 16 років, як стверджував відповідач.

Натомість, заявник підставою для звернення із заявою про відстрочення виконання судового рішення зазначає, що паспорт громадянина України зразка 1994 року видається особі, яка досягла шістнадцятирічного віку.

У той же час, оцінка законності процедури оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки неповнолітній особі, яка досягла 14-річного віку, але ще не досягнула 16 років, вже була надана у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили.

Тому, відстрочення виконання судового рішення у межах даної адміністративної справи знівелює саму суть (зміст) рішення Рівненського окружного адміністративного суду в розрізі викладених мотивів, в частині наявності обов`язку територіального органу Управління Державної міграційної служби України оформити та видати особі, яка досягла 14-річного віку, паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Зважаючи на обґрунтування вказаної заяви, суд зауважує, що наведена норма статті 378 КАС України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення виконання судового акта, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Під відстроченням виконання рішення розуміється перерва на певний, точно визначений строк, протягом якого виконання рішення не проводяться, у зв`язку з існуванням обставин, за наявності яких вчасне виконання завдає шкоди правам або інтересам боржника або інших осіб.

Таким чином, для відстрочення виконання рішення суду повинна бути наявність обставин, що ускладнюють виконання.

На підтвердження факту існування таких обставин заявник повинен подати суду належні та допустимі докази відповідно до вимог статей 73 і 74 КАС України.

Такими доказами, у відповідності до статті 70 КАС України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Натомість, жодних перешкод неможливості виконання такого рішення суду у той спосіб та в тому порядку, який визначено судом, відповідачем не наведено.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись статтями 248, 256, 294-295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 02.01.24

Суддя В.В. Щербаков