Справа № 537/1/24
Суддя: МАХАНЬКОВ О. В.
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/537/1/2024
Справа № 537/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2024 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Маханьков О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким постанову Відповідача EHA01145796 від «23» грудня 2023 р. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо позивача, - закрити.

Дослідивши подані матеріали, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 160 КАСУ в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а.

Позивач, заявляючи вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення вказав відповідачем інспектора Бивзюка Б.П. Разом з тим, інспектор Управління патрульної поліції не є суб`єктом владних повноважень, а є особою, яка перебуває у трудових відносинах із суб`єктом владних повноважень, від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення, а відтак поліцейський не може бути визнаний належним відповідачем у справі, а тому позивачу необхідно уточнити склад учасників у справі (відповідача/відповідачів) та зазначити його повне найменування (для юридичних осіб), місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Також, позивач вказуючи в позові своє проживання в АДРЕСА_1 , те, що він керував транспортним засобом, докази, які підтверджують дані факти (копію паспорту з пропискою, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, інше) в позовній заяві не зазначає.

На кінець суд звертає увагу на наступний недолік позовної заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 44 КАС України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Таким чином, у разі звернення до суду з позовною заявою в електронній формі, у тому числі через Електронний суд, позивач зобов`язаний надати суду доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позовної заяви та додатків до неї.

Судом встановлено, що адміністративний позов було подано за допомогою підсистеми Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, тобто в електронній формі.

У той же час у матеріалах справи всупереч вимогам ч. 9 ст. 44 КАС України відсутній доказ надсилання позивачем листом з описом вкладення відповідачу копії позовної заяви та додатків до неї. Зазначений недолік також є підставою для залишення позовної заяви без руху та унеможливлює здійснення судом провадження по справі.

При цьому суд звертає увагу позивача на положення ч. 7 ст. 18 КАС України, в яких зазначається, що особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Зважаючи на те, що позивачем здійснена реєстрація офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом реєстрації Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд, то подальша процесуальна комунікація між судом та позивачем здійснюється виключно в електронній формі. Зазначене не позбавляє позивача права на отримання паперових копій процесуальних документів за окремою заявою.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки (визначити належного відповідача/відповідачів за позовними вимогами, надати на додаток до позову належним чином завірені копії паспортного документа, копії документів, які підтверджують зареєстроване місце проживання позивача на території Крюківського району м. Кременчука, копію посвідчення водія, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також надати доказ направлення копії уточненої редакції позовної заяви та додатків до неї до остаточно визначеного відповідача/відповідачів по справі). У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись ст. 18, 44, 46, 160, 161, 169 КАС України, суддя

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху, надавши позивачу строк у сім днів, для усунення зазначених недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України буде повернута позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Маханьков О.В.