Справа № 420/12964/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2023 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №03 Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31 січня 2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправним та скасувати рішенням №03 Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 26.04.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 :

- періоди перебування в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 13.12.2012 по 02.05.2013; з 02.12.2013 по 24.04.2014; з 23.12.2014 по 21.04.2015; з 03.11.2015 по 11.04.2016 згідно з довідкою від 08.02.2023 №821, виданою Болградською філією Одеського обласного центру зайнятості;

- призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року з 28 грудня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 січня 2023 року ОСОБА_1 , звернулася за оформленням пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надавши відповідні документи та що рішенням №03 від 31.01.2023 року Відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат,, соціальних послуг, житлових субсидій та піль Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю 29 років страхового стажу роботи, передбаченого діючим законодавством.

Також у позові позивач вказує, що 20 квітня 2023 року вона повторно звернулася за оформленням пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надавши відповідні документи та що рішенням №03 від 26.04.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю 29 років страхового стажу роботи, передбаченого діючим законодавством, так як за доданими документами до страхового стажу зараховано: період перебування в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 13.12.2012 по 02.05.2013, з 02.12.2013 по 24.04.2014, з 23.12.2014 по 21.04.2015, з 03.11.2015 по 11.04.2016 згідно з довідкою від 08.02.2023 №821, оскільки відсутні відомості за звітний рік БСВ в реєстрі осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таки дії відповідачів позивач вважає протиправними, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник та водночас, за несвоєчасність сплати страхувальником нарахованих страхових внесків із заробітної плати, застрахована особа відповідальності не несе.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року прийнято до розгляду позову заяву та відкрито провадження по справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом, зокрема, зобов`язано відповідачів надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

21.06.2023 року (вх. №20252/23) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області разом до суду надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

29.06.2023 року (вх. №ЕП/24717/22) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві з посиланням на обставини справи зазначено, що Головним управлінням правомірно не зараховано до страхового стажу відносно позивача спірні періоди роботи у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердженні страхового стажу роботи. Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника, тобто на відповідний центр зайнятості, де перебувала на обліку позивач.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

30.06.2023 року (вх. №ЕС/6722/22) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач не погоджується із заявленими вимогами.

У відзиві з посиланням на обставини справи зазначено, що страховий стаж згідно поданих документів та даних персоніфікованого обліку складає 28 років 9 місяців 12 днів, а тому відсутні підстави для врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів отримання допомоги по безробіттю.

07.07.2023 року (вх. №ЕП/26150/23 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач вважає подану заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

У відзиві з посиланням на обставини справи зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, а також за відомостями, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, до страхового стажу зараховано 23 роки 11 місяців 18 днів. За доданими документами враховано всі періоди роботи особи.

Додатково відповідач зауважує, що періоди трудової діяльності з 1992 по 2000 рік було враховано згідно даних довідки №94 від 20.01.2023, виданої Відділом трудового архіву Болградської міської ради Одеської області (далі - довідка №94) відповідно до кількості відпрацьованих трудоднів. Дані трудової книжки за зазначений період не бралися до уваги, оскільки трудова книжка НОМЕР_2 не містить інформації, що вимагається відповідно до ст.56 Закону №1788 (кількість відпрацьованих трудоднів). Довідка №94 не містить інформації щодо реорганізації колгоспу « 8 Марта» у КСП. Відтак, трудовий стаж враховано чітко відповідно інформації, поданої у довідці пропорційно відпрацьованим трудодням.

Відповідач у відзиві зазначає, що відповідно до рішення Головного управління №03 від 31.01.2023 правомірно та обґрунтовано відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзивами на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

Позивач - ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта.

24.01.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії.

До заяви позивачем було додано, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_2 та довідки №96/03-21, 95/03-21, 94/03-21, 888/15/02.

31.01.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення №03 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Згідно даного рішення вбачається: «…Вік заявника 60р.

Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.

Страховий стаж особи 23 р. 11 м. 18д.

Результати розгляду документів, долучених до звернення:

За доданими документами, до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Висновок: відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Заявник набуде право на призначення пенсії з 28.12.2025р. або раніше, в разі набуття необхідного страхового стажу».

20.04.2023 року ОСОБА_1 вдруге звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії.

До заяви позивачем було додано, зокрема, довідку №821 від 08.02.2023 року.

26.04.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №03 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Згідно даного рішення вбачається: «…Вік заявника 60 років 3 місяці 23дні.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 29 років.

Страховий стаж особи становить 28 років 9 місяців 12 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період перебування в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 13.12.2012 по 02.05.2013, з 02.12.2013 по 24.04.2014, з 23.12.2014 по 21.04.2015, з 03.11.2015 по 11.04.2016 згідно з довідкою від 08.02.2023 № 821, оскільки відсутні відомості за звітний рік БСВ в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не працює.

Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 28.12.2025».

Вважаючи протиправними оскаржувані рішення, позивач звернулась до суду з даною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон України № 1058- IV).

Так, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з приписами ст. 11 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, серед іншого, 1) громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.

Частиною 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Так, щодо правомірності оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.04.2023 року № №03 суд зазначає.

Підставою для його прийняття був висновок відповідача про недостатність у позивача страхового стажу, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період перебування в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 13.12.2012 по 02.05.2013, з 02.12.2013 по 24.04.2014, з 23.12.2014 по 21.04.2015, з 03.11.2015 по 11.04.2016 згідно з довідкою від 08.02.2023 № 821, оскільки відсутні відомості за звітний рік БСВ в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , позивач у періоди:

- з 13.12.2012 по 02.05.2013 перебувала на обліку в Болградському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю;

- з 02.12.2013 по 24.04.2014 перебувала на обліку в Болградському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю;

- з 23.12.2014 по 21.04.2015 перебувала на обліку в Болградському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю;

- з 03.11.2015 по 11.04.2016 перебувала на обліку в Болградському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю.

Згідно з довідкою Болградського районного центру зайнятості від 08.02.2023 року №821 позивачу виплачувалась допомога по безробіттю у періоди з 13.12.2012 по 02.05.2013, з 02.12.2013 по 24.04.2014, з 23.12.2014 по 21.04.2015 та з 03.11.2015 по 11.04.2016.

Постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 № 10-1 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1), відповідно до п. 4 розділу І якого Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Також згідно п. 2 розділу ІІ цього ж Положення джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені статтею 18 Закону (наявне гіперпосилання на Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

У Реєстрі застрахованих осіб накопичується, зберігається, автоматично обробляється інформація (далі - обробка інформації) про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інформація, необхідна для обчислення і призначення страхових виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування із: звітності та повідомлень про прийняття працівника на роботу; системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; електронних пенсійних справ; системи обліку сплати страхових внесків; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; відомостей, що подаються застрахованими особами у випадках, передбачених законами та цим Положенням; реєстру страхувальників Державного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; звернень громадян до органів Пенсійного фонду України; інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та Пенсійного фонду від: Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; Державного реєстру актів цивільного стану громадян; Єдиного державного демографічного реєстру та розпорядників відомчих інформаційних систем, визначених Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус"; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; податкових органів; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти та науки; державної служби зайнятості; підприємств, установ, організацій та військових частин; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; установ (закладів), осіб, які засвідчують тимчасову непрацездатність, у встановленому законодавством порядку; інших джерел, передбачених законодавством.

Пенсійний фонд у межах повноважень, визначених цим Законом, та виключно з метою ідентифікації особи для цілей, визначених цим Законом, має право отримувати інформацію з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі інформації про особу, передбаченому цим Законом. Пенсійний фонд у межах повноважень, визначених цим Законом, має право отримувати інформацію з реєстрів територіальних громад. Доступ до інформації здійснюється з дотриманням вимог законів України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", "Про захист персональних даних". Порядок інформаційної взаємодії визначається Пенсійним фондом разом з відповідними центральними органами виконавчої влади, держателями реєстрів (інформаційних баз).

Отже, з викладеного вбачається, що фізичні особи, які отримують допомогу на випадок безробіття, не є відповідальними за заповнення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування особами.

При цьому, статтею 13-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право:

1) отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, необхідні для виконання органами Пенсійного фонду функцій, передбачених цим Законом;

2) брати участь у планових перевірках, які проводяться податковими органами, для перевірки достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, та у випадках, передбачених законом, проводити позапланові перевірки бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів страхувальників щодо достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб або для призначення пенсій, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час таких перевірок;

3) надавати консультації з питань відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, та ведення цього реєстру;

4) у разі виявлення за результатами перевірки поданих страхувальником недостовірних відомостей про застрахованих осіб видавати приписи щодо усунення цих порушень, у разі їх невиконання у місячний строк - вносити відповідні зміни до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру;

5) притягувати до адміністративної відповідальності осіб, винних у порушеннях, пов`язаних з поданням недостовірних відомостей, що використовуються у реєстрі застрахованих осіб;

5-1) у разі виявлення за результатами аналізу даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру недостовірних відомостей про застрахованих осіб вимагати від платників єдиного внеску інформацію про ці відомості та усунення порушень;

6) здійснювати інші функції, передбачені законодавством.

Отже, територіальні органи Пенсійного фонду України мають право звертатись до суб`єктів, які є джерелами заповнення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за наданням необхідної інформації, зокрема щодо внесення «відомостей за звітний рік БСВ в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Тобто, враховуючи викладене суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах позивач не повинна нести тягар відповідальності за наявність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування певної інформації.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі також Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди її перебування в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 13.12.2012 по 02.05.2013, з 02.12.2013 по 24.04.2014, з 23.12.2014 по 21.04.2015, з 03.11.2015 по 11.04.2016.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №03 від 20.04.2023p. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що ж до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №03 від 31 січня 2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає, що таке рішення не містить жодного посилання на неврахування позивачу до її страхового стажу періодів її роботи та отримання допомоги по безробіттю згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 та наданих уточнюючих довідок.

Твердження у зазначеному рішенні про врахування усіх періодів роботи позивача до страхового стажу не узгоджуються з тим, що страховий стаж позивача згідно вказаного рішення складає 23 роки 11 місяців 18 днів.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На підставі викладеного суд вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №03 від 31.01.2023 року таким, що не відповідає принципу обґрунтованості, а тому доходить висновку що зазначене рішення також є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням встановлених судом при розгляді даної справи обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню шляхом:

- визнання протиправними та скасування рішення №03 від 31.01.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31 січня 2023 року та рішення №03 від 26.04.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди її перебування в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 13.12.2012 по 02.05.2013; з 02.12.2013 по 24.04.2014; з 23.12.2014 по 21.04.2015; з 03.11.2015 по 11.04.2016 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.12.2022 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнання протиправними та скасувати рішення №03 від 31.01.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31 січня 2023 року та рішення №03 від 26.04.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоди її перебування в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 13.12.2012 по 02.05.2013; з 02.12.2013 по 24.04.2014; з 23.12.2014 по 21.04.2015; з 03.11.2015 по 11.04.2016 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 28.12.2022 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул.Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, 21028, ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул.Черкірди Гната, 10, м.Хмельницький, 29000, ).

Суддя С.М. Корой