Справа № 420/24261/23
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

29 грудня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового рішення по справі № 420/24261/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Одеської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Одеської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року по справі № 420/24261/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» до Одеської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів задоволено, а саме визнано протиправним і скасовано рішення Одеської митниці від 21.08.2023 року № UA500110/2023/000060/1 про коригування митної вартості товарів.

20.12.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 420/24261/23 про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень.

21.12.2023 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якій представник відповідача просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу у справі № 420/24261/23. Заперечуючи проти стягнення витрат на правничу допомогу зазначив, що у поданих документах жодним чином не обґрунтовано заявлену фахівцем у галузі права та адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи. Не додано жодного документального доказу, який підтверджує фактичну оплату послуг адвоката: не додано платіжного документа, оформленого відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Національного банку України від 29.07.2022 року № 163 про сплату ТОВ «Аквафрост» адвокату Штембуляк Риті Миколаївні грошових коштів; не додано доказів відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, отриманих від ТОВ «Аквафрост» шляхом надання доказів ведення обліку доходів і витрат фізичними особами підприємцями і фізичними особами, які проводять незалежну професійну діяльність за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 року № 261 «Про затвердження типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 30 червня 2021 р. за № 865/36487. В розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи № 420/24261/23 не обґрунтовано жодним чином заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи, складені у відповідності до вимог частини другої статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також зазначає, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. становить 3,72 прожиткових мінімумів на працездатних осіб з 1 січня 2023 року, або 1,49 мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, або мінімальну заробітну плату у погодинному розмірі за 247,15 годин роботи.

22.12.2023 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в яких позивач наполягає на задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та зазначає, що до суду було надано всі належні докази на підтвердження заявлених витрат на оплату правничої допомоги, а тому, клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги є необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Так, оскільки рішення у справі № 420/24261/23 було ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні), то і питання щодо роз`яснення судового рішення також вирішується судом в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною 3 цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному ст. 252 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Крім того згідно з частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Таким чином, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, Суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, на підтвердження заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу , позивач подав до суду:

- витяг з договору про надання правової допомоги № 11/09 від 11.09.2023 року;

- додаткову угоду № 1 від 11.09.2023 року до договору про надання правової допомоги №11/09 від 11.09.2023 року;

- рахунок-фактуру №11/092-23 від 11.09.2023 року;

- додаткову угоду № 3 від 24.10.2023 року до договору про надання правової допомоги №11/09 від 11.09.2023 року;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 24.10.2023 року.

З долучених позивачем документів вбачається, що 11.09.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (Клієнт) та адвокатом Штембуляк Ритою Миколаївною (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №11/09, що підтверджується витягом з договору про надання правової допомоги № 11/09 від 11.09.2023 року.

Відповідно до п. 1 договору про надання правової допомоги №11/09 від 11.09.2023 року предметом договору є надання правової (правничої) допомоги Клієнту, зокрема та не виключно: представництво інтересів ТОВ «Аквафрост» в Одеському окружному адміністративному суді / П`ятому апеляційному адміністративному суді / Верховному Суді, Касаційному адміністративному суді.

11.09.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (Клієнт) та адвокатом Штембуляк Ритою Миколаївною (Адвокат) укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги №11/09 від 11.09.2023 року.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди сторони узгодили, що на підставі положень пп.3.2. п.3 Договору - «Гонорар та порядок розрахунків», Сторонами досягнуто згоди щодо договірної ціни за надання правової допомоги у сумі гонорару 10000,00 (десять тисяч) гривень. Сторони погоджуються, що вказана сума гонорару є орієнтовною (узгодженою на дату укладання договору) та залежить від проходження судового процесу та процесуальної участі в ньому адвоката.

24.10.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (Клієнт) та адвокатом Штембуляк Ритою Миколаївною (Адвокат) укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання правової допомоги №11/09 від 11.09.2023 року.

Відповідно до п. 1,2 сторони дійшли згоди внести зміни в Договір, а саме в частині умов щодо порядку розрахунку: Сторони визначили наступний порядок розрахунків за даним Договором - «Порядок розрахунків: оплата гонорару здійснюється Клієнтом протягом 3-х робочих днів, на підставі наданого адвокатом рахунку, після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг, але в будь-якому разі не раніше набрання рішенням суду законної сили по справі № 420/24261/23 та його повного виконання (повернення/розблокування коштів).». Дана Додаткова угода № 3 є невід`ємною частиною Договору про надання правової допомоги № 11/09 від 11.09.2023 року.

24.10.2023 року товариством з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (Клієнт) та адвокатом Штембуляк Ритою Миколаївною (Адвокат) складено акт приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 1 вказаного акту адвокатом надані послуги з надання правової допомоги згідно опису:

- Зустріч з клієнтом для надання консультацій 1 год. вартість 1000,00грн.;

- Опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини 1 год. вартість 1000,00грн.;

- Складання адміністративного позову 2 год. вартість 5000,00грн.;

- Ознайомлення з відзивом на позовну заяву та його правовий аналіз, складання відповіді на відзив на позовну заяву 1 год. вартість 1000,00грн.;

- Підготовка процесуальних заяв по суті справи 1 год. вартість 1000,00грн.;

- Супровід розгляду справи, отримання рішення суду 1 год. вартість 1000,00грн.

Всього:10000,00 грн.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Разом з тим, суд зазначає, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа №810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, а також такі обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, тобто доведеними стороною в процесі.

Разом з тим, у поданих документах жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи представником позивача фактично були вчинені дії з підготовки та подання адміністративного позову та відповіді на відзив.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд критично ставиться до посилання адвоката, що вартість роботи по підготовці та поданні адміністративного позову у вказаній справі становить 10000,00 грн. Дана адміністративна справи є типовою справою та така вартість не є обґрунтованою у контексті дослідження обсягу таких послуг із урахуванням складності справи.

При цьому, суд враховує, що дана справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Таким чином, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.

На підставі вище викладеного, суд доходить висновку, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 3000,00 грн., які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 132,139,205, 243,252, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 420/24261/23 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафрост» (вул. Центральна, буд.1-Е, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська область, ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29.12.2023 року.

Суддя Г.В. Лебедєва