Справа № 460/28816/23
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Зозулі Д.П., після одержання позовної заяви
ОСОБА_1 , Комунального підприємства "Управляюча компанія "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство"
до Костопільської міської ради
провизнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,
ОСОБА_1 та Комунальне підприємство «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради звернулися до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Костопільської міської ради про визнання протиправними дій секретаря Костопільської міської ради Дідуха Давида щодо незаконного зібрання та проведення сесії Костопільської міської ради, що відбулася 05.12.2023 та визнання незаконним і скасування рішення Костопільської міської ради від 05.12.2023 № 1469 Про реорганізацію Комунального підприємства «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради.
В обґрунтування позовних вимог вказували на те, що реорганізація житлово-комунального підприємства Костопільської громади, що проводиться оскаржуваним рішенням, суперечить вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та є незаконним втручання органів і посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб`єкта господарювання.
Розглянувши позовну заяву та надаючи оцінку спірним правовідносинам, судді слід зазначити наступне.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття суд, встановлений законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір це спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
За змістом статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.
За статтею 59 Господарського кодексу України припинення суб`єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.
Також відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації (крім установ, які не можуть бути перетвореними). У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами (частина перша статті 110 Цивільного кодексу України); дані про рішення щодо припинення юридичної особи належать до відомостей, які вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі відповідних заяв (пункт 27 частини другої статті 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань).
Згідно з частиною другою статті 169 Цивільного кодексу України територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.
Із змісту адміністративного позову встановлено, що предметом спору є визнання протиправними дій секретаря Костопільської міської ради Дідуха Давида щодо незаконного зібрання та проведення сесії Костопільської міської ради, що відбулася 05.12.2023 та визнання незаконним і скасування рішення Костопільської міської ради від 05.12.2023 № 1469 Про реорганізацію Комунального підприємства «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради.
Разом з тим, за приписами частини третьої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.
Частиною третьою статті 16 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно з пунктом 30 частини першої статті 26 цього ж Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого в процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання в концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності територіальної громади.
Таким чином, засновником та власником корпоративних прав підприємства комунальної форми власності є територіальна громада, інтереси якої представляє відповідна рада.
Окрім цього, згідно з частиною першою статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до частин першої третьої статті 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Отже, до компетенції, зокрема, міської ради належить здійснення розпорядчих функцій та прийняття рішень, у тому числі про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.
З установлених суддею обставин справи вбачається, що предметом спору у спірному випадку охоплюються дії секретаря Костопільської міської ради ОСОБА_2 щодо незаконного зібрання та проведення сесії Костопільської міської ради, що відбулася 05.12.2023 та, відповідно, рішення Костопільської міської ради від 05.12.2023 № 1469 Про реорганізацію Комунального підприємства «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради.
За наведеного, суддя вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв не як суб`єкт владних повноважень, а як засновник юридичної особи - комунального підприємства. Тому оспорювані дії та рішення в цьому випадку не є діями та рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є рішенням власника корпоративних прав (засновника), комунального підприємства, необхідним для здійснення відповідних реєстраційних дій щодо припинення його діяльності.
Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №260/91/19 у подібних правовідносинах.
Подібний підхід до вирішення питання про юрисдикцію спору в подібних правовідносинах продемонстровано й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №813/1232/18, де зазначено, що в такому випадку селищна рада, розпоряджаючись майном територіальної громади, реалізовувала організаційно-господарську діяльність, а тому оспорювані рішення за таких обставин не є рішеннями суб`єкта владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а є рішеннями власника (засновника), якими такий власник (засновник) реалізує своє право на ліквідацію/створення комунальної установи.
За висновками Верховного Суду, що наведена у постанові від 29.09.2022 у справі №260/583/20 спір у відносинах, які виникли щодо діяльності відповідної ради з розпорядження майном територіальної громади містить ознаки приватноправового спору з майнових відносин.
При цьому, в постанові від 10.09.2019 у справі №921/36/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними у розумінні пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами цього Кодексу.
Спори з приводу оскарження рішень ради як власника корпоративних прав (засновника) комунальної установи є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, а тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства. Аналогічні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 813/1232/18, від 09.09.2020 року у справі №260/91/19 та у постанові Верховного Суду від 22.10.2020 №694/1174/16-а.
Беручи до уваги висновки щодо застосування норм права, наведені у вищевказаних постановах касаційного суду, а також враховуючи правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №921/36/18, від 20.09.2018 у справі №813/6286/15 та від 06.02.2019 у справі №462/2646/17, Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 у справі №580/5325/21 також дійшов висновку про те, що в разі реалізації радою як засновником повноважень щодо ліквідації, реорганізації чи перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності територіальної громади виникає господарсько-правовий спір.
Окрім цього Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.01.2021 у справі №140/434/19 дійшов висновку, що рішення відповідної ради щодо припинення комунального закладу освіти (у тому числі спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат) не можуть бути предметом судового розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Такий спір підсудний судам господарської юрисдикції.
Таким чином, відповідачі у спірних правовідносинах діяли не як суб`єкти владних повноважень, а як засновник комунальної установи, згідно статуту, у зв`язку з чим оскаржувані дії та рішення в даному випадку не є діями та рішеннями суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, а є діями та рішеннями власника (засновника) комунальної установи, необхідними для здійснення відповідних реєстраційних дій щодо реорганізації комунального підприємства.
З огляду на зазначене, суддя дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а відтак, у відкритті провадження у даній адміністративній справі слід відмовити.
За правилами частини пункту першого частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
А в силу вимог частини другої цієї статті, про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.
Керуючись статтями 170, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради до Костопільської міської ради про визнання протиправними дій секретаря Костопільської міської ради Дідуха Давида щодо незаконного зібрання та проведення сесії Костопільської міської ради, що відбулася 05.12.2023, визнання незаконним та скасування рішення Костопільської міської ради від 05.12.2023 № 1469 Про реорганізацію Комунального підприємства «Управляюча компанія «Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство» Костопільської міської ради.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Роз`яснити заявнику, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Рівненської області.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 29 грудня 2023 року.

Суддя Д.П. Зозуля