Справа № 120/1990/23
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 січня 2024 р. Справа № 120/1990/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач 1) та до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 31.01.2023 звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду наданих документів рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області № 69 від 06.02.2023 їй було повідомлено у призначені пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач зазначає, що відповідач під час вирішення питання про призначення пенсії безпідставно не зарахував період її роботи з 25.06.1979 по 17.04.1991.

На переконання позивача, вона має достатній страховий стаж, який дає право на пенсійне забезпечення за віком.

Відтак, позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення №69 від 06.02.2023 про відмову в призначенні їй пенсії; зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати позивачеві до стажу роботи, що дає право на призначення їй пенсії періоди з 25.06.1979 по 17.04.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_1 ; призначити та виплачувати позивачеві пенсію за віком з 31.01.2023.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 07.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

23.03.2023 від ГУ ПФУ у Вінницькій області до суду надійшов відзив на позовну, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що для призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні підстави у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, щодо врахування періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 25.06.1979 по 17.04.1991, відповідач 2 зазначає, що запис про звільнення не засвідчено відтиском печатки, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок, що затверджена спільним наказом Міністерства юстиції, Міністерства соцзахисту та Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58). У зв`язку з цим відповідач переконаний, що страховий стаж, який дає право на призначення пенсії за віком, відсутній.

04.04.2023 ГУ ПФУ в Житомирській області, подало до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити в задоволенні позову повністю. Вказує, що 06.02.2023 рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області за №69 позивачеві відмовлену у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач 1 зазначає, що за доданими документами до трудового (страхового) стажу позивача не зараховано період роботи з 25.06.1979 по 17.04.1991, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення з роботи не завірено печаткою.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 . 17.04.2022 позивачеві виповнилося 60 років.

31.01.2023 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком.

06.02.2023 ГУ ПФУ в Житомирській області прийняло рішення №69 , яким відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній страховий стаж. Рішення мотивоване тим, що необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 29 років. Страховий стаж особи становить 16 років 1 місяць, стаж для права, як фізична особа - підприємець, становить 17 років 9 місяців 17 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 25.06.1979 по 17.04.1991, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення з роботи не завірено печаткою, що не відповідає вимогам "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" №58 від 29.07.1993 року.

Листом від 17.02.2023 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії.

Позивач, вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні їй (позивачеві) страхового стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за віком, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком відповідачем 1 прийнято рішення № 69 від 06.02.2023, яким відмовлено в призначенні пенсії.

Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувала відсутність необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу позивача не зараховано період її роботи з 25.06.1979 по 17.04.1991, оскільки запис про звільнення з роботи не завірено печаткою, що не відповідає вимогам "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" №58 від 29.07.1993 року .

Визначаючись із тим, чи прийняте рішення є обґрунтованим, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом норми містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 58).

Аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Таким чином, доводи відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 25.06.1979 по 17.04.1991 з підстав відсутності печатки підприємства є безпідставними.

Варто наголосити на тому, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу ОСОБА_1 у спірний період, такий запис є належним доказом підтвердження страхового стажу позивачки.

Відтак суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №69 від 06.02.2023 є протиправним, а тому таке належить скасувати.

Що стосується позовних вимог зобов`язального характеру, то суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому суд наголошує, що в даному випадку повноваження щодо розгляду матеріалів для призначення позивачеві пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Житомирській області, проте обов`язок її призначення та виплати залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем звернення позивача із заявою, де позивач перебуває на обліку, тобто у ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Згідно з положеннями частини першої ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати періоди роботи позивача з 25.06.1979 по 17.04.1991 до страхового стажу, який дає право на пенсійне забезпечення за віком згідно з ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити та виплачувати позивачеві з 31.01.2023 ( з дня звернення з заявою) пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд вважає, що такий спосіб захисту, на думку матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки наразі в позивача наявні всі умови, які є достатніми для призначення позивачеві пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позовних.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн. Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 06.02.2023 №69 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.01.2023 року, зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 25.06.1979 по 17.04.1991 включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України і Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович