Справа № 420/12092/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

02 січня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Радчука А.А.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 18.12.2023 року адміністративний позов задоволено. Суд вирішив: Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 з 05 березня 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Одеській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000 грн. на місяць, за період з 05 березня 2022 року по 20 січня 2023 року.

22.12.2023 року за допомогою системи «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача адвоката Ростомова Гранта Артуровича про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3556,86 грн.

У якості доказів понесення зазначених витрат разом із завою подано: договір про надання правової допомоги №1-14/04/2023 від 14.04.2023 року; Додаток №1 до Договору №1-14/04/2023 від 14.04.2023 року; Додаткову угоду №1 від 29.06.2023 року до Договору№1-14/04/2023 від 14.04.2023 року; Акт про надання послуг від 20.12.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи, що рішення у справі ухвалене 18.12.2023 року, клопотання та докази щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу подані з дотриманням строку, встановленого ч. 3 ст. 139 КАС України.

26.12.2023 року від Територіального управління Служби судової охорони у Одеській області надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №420/12092/23. Відповідач зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у зазначеній справі в сумі 3656,86 грн. є необґрунтованим та недоведеним належними доказами, відтак просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №420/12092/23 у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на зазначене, судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що судове рішенні ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження, питання щодо ухвалення додаткового судового рішення суд також вирішує в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивачем надано:

копію Договору про надання правової допомоги №1-14/04/2023 від 14.04.2023 року, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатом Ростомовим Грантом Артуровичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003198, видане Радою адвокатів Одеської області 21 лютого 2018 року). Відповідно до умов вказаного Договору, розмір гонорару за надання правової допомоги визначається Додатком до цього Договору та залежить від виду послуги.

Згідно Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №1-14/04/2023 від 14.04.2023 року, Сторони погодили суму гонорару у фіксованому розмірі, що становить 100 доларів США.

Копію Додаткової угоди №1 від 29.06.2023 року до Договору№1-14/04/2023 від 14.04.2023 року щодо пролонгації Договору;

Копію Акту про надання послуг від 20.12.2023 року, яким сторони погодили зміст та обсяг наданих адвокатом послуг, засвідчили належне виконання умов договору, а також сплату Клієнтом гонорару, що становить 100 доларів США, згідно Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №1-14/04/2023 від 14.04.2023 року.

Отже, матеріалами справи підтверджується надання правової допомоги позивачу - ОСОБА_1 у справі №420/12092/23/23 адвокатом Ростомовим Грантом Артуровичем (Ордер серії ВН №1250515 від 25.05.2023 року).

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 2019 року 15 лютого 2019 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами заявленої суми витрат на правову допомогу, суд вважає, що розмір цих витрат є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Враховуючи досліджені докази, а також вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 2000,00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу здійснюється на користь позивача, оскільки судом не встановлено обставин, передбачених ч. 8 ст. 139 КАС України, щодо зловживання позивачем процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 252, 255, 293 КАС України,

ВИРІШИВ:

Клопотання представника позивача про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення в адміністративній справі №420/12092/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (65082, м. Одеса, вул. Софіївська, 19; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень).

У задоволені решти вимог клопотання - відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук