Справа № 460/21287/23
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 січня 2024 року м. Рівне №460/21287/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач-2), за змістом якого просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.06.2023 №43, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 25.05.2023.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 25.05.2023, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи з 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018.

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні заробітної плати ОСОБА_1 при обчисленні розміру його пенсії на підставі довідок: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5»; від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус»; від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд»; від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області»; від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд»; від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт».

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обчислювати починаючи з 25.05.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, відображеної у довідках: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5»; від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус»; від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд»; від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області»; від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд»; від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що маючи загальний страховий стаж більше 37 роки, 25.05.2023 звернувся до відповідача-2 із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте рішенням відповідача-1 від 01.06.2023 №43 відмовлено у призначенні пенсії за віком з тих підстав, що у ОСОБА_1 відсутній необхідний мінімальний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для призначення пенсії - не менше 30 років.

Підставою для прийняття відповідачем-1 спірного рішення слугував його висновок, що до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи за межами України в російській федерації з 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018 (в сумі 13 років 3 місяці 26 днів) у зв`язку з відсутністю доказів про сплату внесків до пенсійного фонду російської федерації та припинення участі держави-агресора в угоді про гарантії прав громадян - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Відтак, відповідачі визначили, що загальний страховий стаж позивача складає 23 роки 9 місяців 12 днів.

Окрім цього, відповідач-2 листом від 26.07.2023 на адвокатський запит представника позивача додатково повідомив про неможливість врахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати, отриманої ним впродовж періоду роботи за межами України в російській федерації у спірний період, у зв`язку з неможливістю витребувати первинні документи та провести перевірку наданих Пенсійному органу довідок.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії та відмову у зарахуванні заробітної плати при обчисленні пенсії, оскільки ним надано усі необхідні документи для вирішення питання про зарахування періодів роботи до страхового стажу та заробітної плати для обчислення пенсії, а відсутність доказів про сплату внесків до пенсійного фонду російської федерації та неможливість проведення перевірки наданих документів не є достатньою підставою для позбавлення особи передбаченого соціального захисту.

Ухвалою суду від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі №1 та №2 подали відзиви на позовну заяву, відповідно до змісту яких заперечуються щодо задоволення позовних вимог. В обгрунтування заперечень зазначають, що за доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018, оскільки не зазначено інформації про сплату страхових внесків підприємством до Пенсійного фонду російської федерації та відсутня відповідна довідка з Пенсійного фонду російської федерації про сплату страхових внесків. Відповідач №2 також вказав, що інші документи, які підтверджують ці обставини не надано, тому виключається належне підтвердження страхового стажу, за поданими документами до заяви про призначення пенсії.

Також, відповідачі наголосили, що 11 червня 2022 року російська федерація вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року в односторонньому порядку. З 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. У зв`язку з викладеним, пенсії громадянам, які проживали / працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон). Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Відтак, як вважає Пенсійний орган до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31 грудня 1991 року.

Зважаючи на це, відповідачі вважають, що у зв`язку з відсутністю у позивача мінімального страхового стажу 30 років, рішення про відмову в призначенні пенсії та зарахуванні заробітної плати для її обчислення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 62 річного віку - 25.05.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою встановленого зразка про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням від 01.06.2023 №43 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що страховий стаж позивача становить 23 роки 9 місяців 12 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації з 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018 (в сумі 13 років 3 місяці 26 днів).

Відтак, за наданими документами право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 не має, оскільки відсутній страховий стаж 30 років

Окрім цього, листом відповідача-2 від 26.07.2023 №1700-0304-8/67962 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що в листі Головного управління від 12.07.2023 за №1700-0304-8/63781 зазначається про не зарахування періодів роботи в росії, тому і підстави для врахування заробітної плати відсутні.

Вважаючи протиправним рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії за віком та у зарахуванні для обчислення пенсії заробітної плати, отриманої впродовж спірного періоду, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років (яка вимагалась по досягненню 08.02.2021 - 60 річного віку).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком досягнув 62-річного віку.

Спірним рішенням про відмову у призначенні позивачу пенсії від 01.06.2023 повідомлено, що загальний страховий стаж позивача склав 23 роки 9 місяців 12 днів, а до загального страхового стажу не враховано період роботи позивача за межами України на території російської федерації 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018 (в сумі 13 років 3 місяці 26 днів) у зв`язку з відсутністю доказів про сплату внесків до пенсійного фонду російської федерації та набрання 23.12.2022 чинності Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу у правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». З 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав та громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Надаючи правову оцінку діям відповідача-1, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом трудової книжки позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 15.11.1983:

1. Запис №15 від 28.06.1999 - прийнятий майстром в ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5» (наказ від 28.06.1999 №51-ок);

2. Запис №16 від 02.01.2002 - звільнений в порядку переводу в ТзОВ «Яренергобуд» (наказ від 02.01.2002 №2-ок);

3. Запис №17 від 03.01.2002 - прийнятий начальником дільниці в ТзОВ «Яренергобуд» (наказ від 03.01.2002 №1-ок);

4. Запис №18 від 31.12.2002 - звільнений за власним бажанням (наказ від 31.12.2002 №30-ок);

5. Запис №19 від 01.08.2003 - прийнятий начальником дільниці №1 ТзОВ «Яренергобуд» (наказ №11/1-ок від 01.08.2003);

6. Запис №22 від 01.01.2004 - переведений на посаду виконавця робіт (виконроба) (наказ від 31.12.2003 №47-ок);

7. Запис №23 від 15.01.2007 - звільнений в порядку переводу в ТзОВ «Енергосервісбуд» (наказ від 15.01.2007 №001-лс);

8. Запис №24 від 15.01.2007 - прийнятий на посаду виконавця робіт (виконроба) ТзОВ «Енергосервісбуд» в порядку переводу із ТзОВ «Яренергобуд» (наказ від 15.01.2007 №17-к);

9. Запис №25 від 28.11.2008 - звільнений в порядку переводу в ТзОВ «Енергобудпром» (наказ від 28.11.2008 №333-к);

10 Запис №26 від 01.12.2008 - прийнятий в порядку переводу із ТзОВ «Енергосервісбуд» виконавцем робіт (наказ від 01.12.2008 №216/кл);

11. Запис №27 від 11.12.2008 - звільнений у зв`язку із закінченням трудового договору (наказ від 09.12.2008 №221-ку);

Вкладиш до трудової книжки НОМЕР_2 , дата заповнення 14.01.2009:

12. Запис №28 від 14.01.2009 - прийнятий на посаду виконавця робіт ТзОВ «Енергобудпром» (наказ від 13.01.2009 №3-кп);

13. Запис №29 від 01.06.2009 - звільнений за власним бажанням (наказ від 29.05.2009 №83-ку);

14. Запис №30 від 02.06.2009 - прийнятий на посаду виконавця робіт (виконроба) ТзОВ Холдінгова корпорація «Енергостоксервісбуд» (наказ від 02.06.2009 №107-к);

15. Запис №31 від 23.12.2009 - звільнений за власним бажанням (наказ від 18.12.2009 №382-1-ку);

16. Запис №32 від 11.01.2011 - прийнятий на посаду виконавця робіт (виконроба) ТзОВ Холдінгова корпорація «Енергостоксервісбуд» (наказ від 11.01.2011 №ПР-2/11);

17. Запис №33 від 15.10.2012 - звільнений у зв`язку із закінченням трудового договору (наказ від 15.10.2012 №157-ув);

18. Запис №34 від 30.10.2012 - на посаду виконавця робіт (виконроба) ТзОВ Холдінгова корпорація «Енергостоксервісбуд» (наказ від 30.10.2012 №166/1-пр);

19. Запис №35 від 09.08.2013 - звільнений у зв`язку із закінченням трудового договору (наказ від 09.08.2013 №173-ув);

20. Запис №36 від 26.06.2017 - прийнятий на посаду виконавця робіт ТзОВ «ІБТ» (наказ від 26.06.2017 №728);

21. Запис №37 від 13.06.2018 - трудовий договір розірваний за ініціативою працівника (наказ від 13.06.2018 №488).

Зазначені періоди роботи, що в сукупності складають більше 13 років 3 місяці 26 днів, відповідач-1 не враховує до загального страхового стажу у зв`язку з відсутністю, на його думку, доказів сплати роботодавцем страхових внесків до фондів російської федерації та виходу держави-агресора із Угоди про пенсійне забезпечення.

Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За правилами частини другої статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Відтак, до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

Згідно з приписами Угод між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода у галузі пенсійного забезпечення, чинною в спірний період роботи позивача) та про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Згідно зі статтею 1 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди у галузі пенсійного забезпечення призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Відтак, Угодою у галузі пенсійного забезпечення передбачено зарахування спеціального стажу роботи на території України в разі визнання такого стажу будь-якою із держав-учасниць Угоди без такої обов`язкової умови для зарахування такого стажу - як сплата внесків до відповідних фондів.

Згідно з статтею 2 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації», який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - стаж, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Частиною 1 статті 10 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації» встановлено, що до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди роботи та (або) іншої діяльності, передбачені статтями 10 та 11 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина у якості застрахованої особи у відповідності до Федерального закону «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується документами, які видаються в установленому порядку роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами.

При підрахунку страхового стажу періоди роботи та (або) іншої діяльності, передбачені статтями 10 та 11 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина в якості застрахованої особи у відповідності до Федерального закону «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку. (ч.ч.1, 2 ст.13 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації»).

З 01 січня 2015 року на території російської федерації набув чинності Федеральний закон «Про страхові пенсії» від 28 грудня 2013 року №400-ФЗ (далі - Закон №400-ФЗ).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №400-0ФЗ, право на страхову пенсію мають громадяни російської федерації, застраховані відповідно до Федерального закону від 15 грудня 2001 року №167-ФЗ «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації», за дотримання ними умов, передбачених цим Федеральним законом.

Частиною 3 статті 4 Закону №400-ФЗ встановлено, що іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають у російській федерації, за дотримання ними умов, передбачених цим Федеральним законом, мають право на страхову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором Російської Федерації.

За приписами статті 11 Закону №400-ФЗ, у страховий стаж включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, зазначеними в частині 1 статті 4 цього Закону, за умови, що за ці періоди нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації. Періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались особами, зазначеними в частині 1 статті 4 цього Федерального закону, за межами території російської федерації, включаються до страхового стажу у випадках, передбачених законодавством російської федерації або міжнародними договорами російської федерації, або у разі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації відповідно до Федерального закону від 15 грудня 2001 року №167-ФЗ «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації».

Отже, за законодавством російської федерації для включення періоду роботи, яка виконувалася на території російської федерації, до страхового стажу для призначення пенсії необхідно щоб за цей період нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації.

Судом встановлено, що для підтвердження періодів роботи за межами України позивачем додатково надано Пенсійним органам довідки роботодавців позивача, зокрема: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5» (за період роботи з січня 1999 по грудень 2001); від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус» (за період роботи з січня 2002 по грудень 2006); від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд» (за період роботи з січня 2007 по листопад 2008 та з грудня 2008 по травень 2009); від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області» (за період з січня 2007 по листопад 2008); від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд» (за період з червня 2009 по березень 2013); від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт» (за період роботи з червня 2017 року по жовтень 2018 року), якими підтверджується нарахування та виплата ОСОБА_1 заробітної плати за виконану роботу та перерахування до фондів російської федерації відповідних внесків.

Згідно зі ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Судом встановлено, що жодних документально обґрунтованих сумнівів щодо правомірності видачі довідок та достовірності зазначеної в них інформації відповідачі суду не надали.

Тому, відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи у російській федерації з єдиної підстави, такої як не підтвердження сплати страхових внесків роботодавцем, є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства. Будь- яких доказів, які б свідчили про несплату страхових внесків до пенсійних органів російської федерації з вини позивача суду не подано.

Крім цього, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17 та від 01.03.2021 у справі №423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку (обрахунку) пенсії позивача періодів її роботи на такому підприємстві.

Посилання Пенсійних органів на Закон України №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022, як основної підстави для зарахування до страхового стажу позивача лише період роботи на території ррфср по 31 грудня 1991 року, то вважаю, що положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022.

Оскільки позивач працював у російській федерації в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідачів не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території цієї держави.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач-1 протиправно відмовив у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи позивача в російській федерації, що підтверджено належними і допустимими доказами: з 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018.

Виходячи із встановлених судом обставин, загальний страховий стаж позивача, станом на дату його звернення до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії складав понад 37 роки (добровільно зараховано Пенсійними органами 23 роки 9 місяців 12 днів та протиправно не зараховані 13 років 3 місяці 26 днів), чого відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV було достатньо для прийняття відповідачем-1 рішення про призначення позивачу пенсії за віком з дня його звернення - 25.05.2023.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення відповідача-1 від 01.06.2023 №43 про відмову позивачу у призначення пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Перевіряючи обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача-2 призначити позивачу пенсію суд зазначає, що повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії слугував висновок відповідача-1 про відсутність мінімального необхідного страхового стажу, який судом оцінено критично та відхилено.

З врахуванням вищезазначених висновків суду про зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи, суд прийшов до висновку, що позивач набув право на призначення пенсії.

Визначаючись щодо дати з якої позивачу слід призначити пенсію, суд зауважує наступне.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернувся до пенсійного орану із заявою про призначення пенсії 25.05.2023 року, тобто поза межами трьохмісячного строку з дня досягнення ним 60 річного віку, відповідно призначення пенсії має відбутися саме з 25.05.2023 року - з днязвернення із заявою про призначення пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 (на обліку в якому перебуватиме позивач) призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 25.05.2023, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог позивача щодо відмови у обчисленні розміру його пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої за період роботи на території російської федерації, суд враховує наступне.

ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії за віком надав відповідачу-2 довідки про заробітну плату: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5» (за період роботи з січня 1999 по грудень 2001); від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус» (за період роботи з січня 2002 по грудень 2006); від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд» (за період роботи з січня 2007 по листопад 2008 та з грудня 2008 по травень 2009); від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області» (за період з січня 2007 по листопад 2008); від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд» (за період з червня 2009 по березень 2013); від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт» (за період роботи з червня 2017 року по жовтень 2018 року) про фактичну суму заробітної плати, виплаченої йому у спірний період за роботу на території російської федерації.

Підставою для відмови у обчисленні розміру пенсії за віком позивачу з врахуванням заробітної плати, відображеної у цих довідка, для відповідача-2 слугував факт відсутності доказів справи внесків до Пенсійних органів російської федерації та неможливість проведення перевірки їх достовірності, а також вихід України та російської федерації із угод про зарахування взаємних періодів роботи та заробітної плати.

Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди у галузі пенсійного забезпечення).

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що надані позивачем довідки про заробітну плату не підлягають легалізації у органах Пенсійного фонду України, сумнівів у достовірності викладених у них відомостей відповідачами не повідомлено, а відтак, відсутні підстави для відмови у їх зарахуванні при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зважаючи на це, відповідач-2 протиправно відмовив позивачу у зарахуванні заробітної плати позивача при обчисленні розміру його пенсії на підставі довідок про заробітну плату від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5» (за період роботи з січня 1999 по грудень 2001); від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус» (за період роботи з січня 2002 по грудень 2006); від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд» (за період роботи з січня 2007 по листопад 2008 та з грудня 2008 по травень 2009); від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області» (за період з січня 2007 по листопад 2008); від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд» (за період з червня 2009 по березень 2013); від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт» (за період роботи з червня 2017 року по жовтень 2018 року).

З метою відновлення порушених прав та інтересів позивача в повній мірі та унеможливлення його повторного звернення до суду слід зобов`язати відповідача-2 (на обліку в якому перебуватиме ОСОБА_1 ) обчислювати починаючи 25 травня 2023 року пенсію за віком з урахуванням заробітної плати, відображеної у довідках: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5»; від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус»; від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд»; від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області»; від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд»; від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт».

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється згідно із статтею 139 КАС України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.06.2023 №43, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 25.05.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 25.05.2023, зарахувавши до його загального страхового стажу період роботи 28.06.1999 по 31.12.2002, з 01.08.2003 по 28.11.2008, з 01.12.2008 по 11.12.2008, з 14.01.2009 по 23.12.2009, з 11.01.2011 по 15.10.2012, з 30.10.2012 по 09.08.2013, з 26.06.2017 по 13.06.2018.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні заробітної плати ОСОБА_1 при обчисленні розміру його пенсії на підставі довідок: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5»; від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус»; від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд»; від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області»; від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд»; від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обчислювати починаючи з 25.05.2023 пенсію за віком ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати, відображеної у довідках: від 02.02.2002 №19, виданої ТзОВ «Енергостоксервісбуд-5»; від 05.02.2007 №22, виданої ТзОВ «Яренергобуд»; від 08.07.2021 №253, виданої ТзОВ «Еліткроус»; від 10.04.2009 №33, від 07.12.2009 №67, виданих ТзОВ «Енергосервісбуд»; від 05.04.2021 №С-876, виданої державною бюджетної установою рязанської області «державний архів рязанської області»; від 12.08.2013 №072, виданої ТзОВ Холдингова корпорація «Енергостоксервісбуд»; від 19.01.2021 №б/н, виданої ТзОВ «Сібт».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 02 січня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83,м. Одеса,Одеська обл.,65012, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, 7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя В.В. Щербаков