Справа № 420/27420/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, Татарбунарської міської ради про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Відділу з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради щодо направлення Головному управлінню Державної податкової служби в Одеській області інформації щодо переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності (юридичні та фізичні особи) листом № 11195/5 від 06.04.2022 року із викривленими та неправдивими відомостями в частині розміру орендної плати, зазначеної в п. 76 такої інформації щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :01:002:1992, площею 47,8426 га; :01:002:0817, площею 4,7812 га; :01:002:1993, площею 37,3685 га; :01:002:0816, площею 9,2501 га; :01:002:0815, площею 14,2031 га; :01:002:1994, площею 15,9152 га, орендарем яких є ОСОБА_1 ; визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Одеській області щодо формування податкових повідомлень-рішень № 2- 1502 від 30.12.2022 року, № 2-1502, № 2-1502 № 2- 1502 № 2-1502 № 2-1502 № 2-1502 від 12.06.2023 року із визначеним розміром орендної плати не на підставі Договору оренди № 025 від 15.04.2015 року, укладеного між Головним управлінням Держземагенства в Одеській області та ОСОБА_1 , а на підставі інформації Відділу з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради, наданої листом № 11195/5 від 06.04.2022 року із викривленими та неправдивими відомостями в частині розміру орендної плати, зазначеної в п. 76 такої інформації щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :01:002:1992, площею 47,8426 га; :01:002:0817, площею 4,7812 га; :01:002:1993, площею 37,3685 га; :01:002:0816, площею 9,2501 га; :01:002:0815, площею 14,2031 га; :01:002:1994, площею 15,9152 га, орендарем яких є ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2- 1502 від 30.12.2022 року на суму 28716,93 грн., видане Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 2- 1502, № 2-1502 № 2-1502 № 2-1502 № 2181846- 2408-1502 № 2-1502 від 12.06.2023 року, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що договором оренди чітко встановлені розміри орендної плати в твердих грошових сумах без прив`язки до змін до нормативно-грошової оцінки земельних ділянок, при цьому п. 4.2 договору визначено порядок індексації розміру орендної плати без внесення змін до договору в порядку, передбаченому ст. 286 ПКУ. Розмір орендної плати для земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що орендуються позивачем, та визначений в договорі оренди землі становлять суму, що значно перевищує мінімальні розміри, визначені п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПКУ. Отже, законних підстав та повноважень для визначення в односторонньому порядку більшого розміру орендної плати за той, що встановлений договором, у відповідачів немає, отже виконані розрахунки орендної плати є безпідставними та протиправними. Зміни та доповнення до договору № 025 від 15.04.2015 року не вносились, додаткові угоди не укладалися. Саме по собі затвердження нової нормативно-грошової оцінки землі не є ні підставою для внесення змін до договору, ні підставою для визначення розміру орендної плати в більшому розмірі, ніж визначений договором. Таким чином, з огляду на положення п. 288.1 ст. 288 ПКУ ППР є протиправними та підлягають скасуванню.

Представником відповідача Головного управління ДПС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що відповідно до положень пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Ця ж норма встановлює, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Відповідно до фактичних обставин справи між Позивачем та Татарбунарською міською радою Білгород-Дністровського району Одеської області укладено договір оренди землі № 025 від 15.04.2015 року «Орендодавець, на підставі наказів Головного управління Держземагенства в Одеській області від 15.04.2015 №№ 15-590/14-15-СГ, 15-591/15-15-СГ, 15-592/14-15-СГ, 15-593/14-15-СГ, 15-594/14-15-СГ, 15-595/14-15-СГ надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння і випасання худоби на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населеного пунтку). загальною площею 129,3607 га, розташованих на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського р-ну Одеської обл.. Відповідно до п.4.1 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (далі НГО). Згідно п. 4.2. договору орендна плата, визначена п. 4.1 цього договору, без внесення змін до договору, індексується станом на 1 січня кожного наступного року, виходячи із індексу споживчих цін, що визначається статтею 289 ПК України. Крім того, відділом з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради, листом від 04.04.2022 №161 надано перелік орендарів станом на 01.02.2022, із зазначенням НГО, площі земельних ділянок, розміру орендної плати. Відповідно до переліку ОСОБА_1 є орендарем земельних ділянок. На підставі вищезазначеного, ГУ ДПС в Одеській області проведено нарахування орендної плати з фізичних осіб на 2023 рік та винесені ППР від 12.06.2023 №2-1502 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 1 340,91 грн.; №2-1502 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 2 987,49 грн.; №2-1502 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 1 945,67 грн.; №2-1502 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 10 063,24 грн.; №2- 1502 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 7 921,15 грн.; №2-1502 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 4 458,47 грн. При цьому, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, незалежно від того, чи сторони договору оренди визначили безпосередньо в самому договорі таку підставу для перегляду розміру орендної плати.

Представником відповідача Татарбунарської міської ради відзив на позовну заяву не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15 квітня 2015 року між Головним управлінням Держземагенства в Одеській області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі № 025, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне коригування земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння і випасання худоби на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населеного пункту) (а.с. 16-20, 175-179).

Згідно п. 2.1 договору в оренду передаються земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння і випасання худоби на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (за межами населеного пункту) загальною площею 129,3607 га, у тому числі: пасовищ 129,3607 га, які складаються із земельних ділянок кадастрові номери: :01:002:1992 площею 47,8426 га; :01:002:0817 площею 4,7812 га; :01:002:1993 площею 37,3685 га; :01:002:0816 площею 9,2501 га; :01:002:0815 площею 14,2031 га; :01:002:1994 площею 15,9152 га.

Відповідно до п. 2.3 договору нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить: кадастровий номер :01:002:1992 159284,01 грн., згідно із витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом Держземагенства у Татарубнарському районі від 08.04.2015 № 31-1526-0.14-755/2-15; кадастровий номер :01:002:0817 15918,19 грн., згідно із витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом Держземагенства у Татарубнарському районі від 08.04.2015 № 31-1526-0.14-757/2-15; кадастровий номер :01:002:1993 124412,07 грн., згідно із витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом Держземагенства у Татарубнарському районі від 08.04.2015 № 31-1526-0.14-760/2-15; кадастровий номер :01:002:0816 30796,64 грн., згідно із витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом Держземагенства у Татарубнарському районі від 08.04.2015 № 31-1526-0.14-758/2-15; кадастровий номер :01:002:0815 - 47286,81 грн., згідно із витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом Держземагенства у Татарубнарському районі від 08.04.2015 № 31-1526-0.14-754/2-15; кадастровий номер :01:002:1994 52986,95 грн., згідно із витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом Держземагенства у Татарубнарському районі від 08.04.2015 № 31-1526-0.14-759/2-15.

Згідно п. 4.1 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на рахунок Дмитрівської сільської ради в УДКСУ у Татарбунарському районі Одеської області у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки станом на 01 січня 2015 року, а саме: 6371,40 грн. за 1 рік, що складає 530,95 грн. за 1 місяць за земельну ділянку площею 47,8426 га, кадастровий номер: :01:002:1992; 636, 84 грн. за 1 рік, що складає 53,07 грн. за 1 місяць за земельну ділянку площею 4,7812 га, кадастровий номер: :01:002:0817; 4976,52 грн. за 1 рік, що складає 414,71 грн. за 1 місяць за земельну ділянку площею 37, 3685 га, кадастровий номер: :01:002:1993; 1 231,92 грн. за 1 рік, що складає 102,66 грн. за 1 місяць за земельну ділянку площею 9,2501 га, кадастровий номер: :01:002:0816; 1891,56 грн. за 1 рік, що складає 157,63 грн. за один місяць за земельну ділянку площею 14,2031 га, кадастровий номер: :01:002:0815; 1119,56 грн. за 1 рік, що складає 176,63 грн. за один місяць за земельну ділянку площею 15,9152 га, кадастровий номер: :01:002:1994.

Відповідно до п. 4.2 договору орендна плата, визначена п. 4.1 договору, без внесення змін до договору, індексується станом на 1 січня кожного наступного року, виходячи із індексу споживчих цін за повний минулий календарний рік на коефіцієнт індексації Кі, що визначається за формулою визначеною статтею 289 Податкового кодексу України.

Згідно п. 4.4 перегляд розміру орендної плати допускається також за згодою сторін, зокрема: у разі набрання чинності нової грошової оцінки об`єкта оренди; зміни умов господарювання, передбачених договором; погіршення стану орендованих земельних ділянок не з вини орендаря, що підтверджено висновками або іншими документами компетентних органів державної влади; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

Листом від 01.12.2021 року Татарбунарською міською радою повідомлено ОСОБА_1 про те, що за договором оренди землі від 15.04.2015 р. № 025, земельні ділянки перейшли з державної у комунальну власність територіальної громади (а.с. 27).

04 квітня 2022 року Відділом з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради направлено Головного управління ДПС в Одеській області інформації щодо переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності (юридичні та фізичні особи) (а.с. 65, 136-143).

30 грудня 2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2-1502, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати за 2022 рік на суму 28716,93 грн. (а.с. 42, 66, 149).

12 червня 2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2-1502, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати за 2023 рік на суму 1340,91 грн. (а.с. 49, 189).

12 червня 2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2-1502, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати за 2023 рік на суму 2987,49 грн. (а.с. 50, 188).

12 червня 2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2-1502, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати за 2023 рік на суму 1945,67 грн. (а.с. 51, 180, 184).

12 червня 2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2-1502, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати за 2023 рік на суму 10063,24 грн. (а.с. 52, 185).

12 червня 2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2-1502, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати за 2023 рік на суму 7921,15 грн. (а.с. 53, 186).

12 червня 2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 2-1502, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з орендної плати за 2023 рік на суму 4458,47 грн. (а.с. 54, 187).

ОСОБА_1 подано до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення № 2- 1502, № 2-1502 № 2-1502 № 2-1502 № 2181846- 2408-1502 № 2-1502 від 12.06.2023 року, яка рішенням від 06.09.2023 року № 26150/6/99-00-06-01-03-06 залишена без задоволення (а.с. 58-62, 150-153, 193-200).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата для цілей розділу ХІІ цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно пп. 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Відповідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками плати за землю є, зокрема, землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.

Згідно п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування платою за землю є, зокрема, об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Відповідно до п. 271.1 ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Згідно п. 288.1-288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки перелік орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Пунктом 288.5 ст. 288 ПК України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах. для пасовищ у населених пунктах, яким надано статус гірських, не може перевищувати розміру земельного податку. для баз олімпійської, паралімпійської та дефлімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, не може перевищувати 0,1 відсотка нормативної грошової оцінки.

Отже, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пункту 288.5 статті 288 Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у його пункті 5.2 статті 5, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу.

Вказана правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була неодноразово висловлена у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 року по справі №817/206/15, від 07.03.2018 року по справі №813/6875/14, від 28.03.2019 року по справі № 814/1834/16, від 01.10.2019 року по справі №824/2644/14-а, від 27 грудня 2022 року по справі № 804/7551/15, від 27 січня 2022 року по справі № 1140/2785/18, від 17 січня 2023 року по справі № 806/2203/16, від 31 травня 2023 року по справі № 814/1884/16, від 23 грудня 2022 року по справі № 803/1432/15-a.

Відповідно до п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно ст. 285 ПК України юазовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, земельну частку (пай), відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, нарахування податку фізичним особам здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування". Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Згідно ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено. База оподаткування по земельних частках (паях) визначається згідно із даними земельних ділянок, на які фізичні особи мають право як власники земельних часток (паїв), з урахуванням підпунктів 271.1.1 та 271.1.2 цього пункту.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником плати за землю на підставі оригіналів відповідних документів або належним чином засвідчених копій таких документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, а також у разі зміни розміру ставки плати за землю контролюючий орган, до якого звернувся платник плати за землю, проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 1 травня. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно ст. 13, 15 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Верховний Суд України, усуваючи розбіжності у застосуванні вказаних норм права, у постановах від 08.06.2016 року (справа №21-804а16), від 12.09.2017 року (справа №2а-10596/12/2670) вказав, що аналіз цих норм дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Таким чином, у розумінні положень пп.14.1.72,14.1.73 п.14.1 ст.14, пп.269.1.1,269.1.2 п. 269.1 ст.269, пп.270.1.1,270.1.2 п.270.1 ст.270, п.287.7 ст.287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Отже, для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. При цьому законодавцем визначено нижню (а в деяких випадках і верхню) граничну межу ставки орендної плати за земельні ділянки, незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.

Таким чином з аналізу наведених норм ПК України вбачається, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка є базою оподаткування. Диспозиція статті 288 ПК України чітко розрізняє розмір орендної плати (яка визначається договором) та річну суму платежу (яка, в свою чергу, не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру). Тобто, незалежно від того, чи вносилися зміни до змісту договору оренди в частині встановлення розміру орендної плати,ПК України вимагає, щоб річна сума платежу з орендної плати за земельну ділянку була не меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Нарахування фізичним особам сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі відповідних даних (Державного земельного кадастру, місцевого самоврядування) та з використанням нормативної грошової оцінки земельних ділянок, визначеної у встановленому порядку.

Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України(пункт 7.12. постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20, та постанова від 09 листопада 2021 року у справі № 635/4233/19, пункт 8.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року справа № 912/2797/21).

Аналогічний правовий висновок щодо застосування вказзаних норм матеріального права у спорах цієї категорії, міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2014 року (справа № 21-274а14), 7 квітня 2015 року (справа №21-117а15), 14 квітня 2015 року (справа № 21-165а15), 24 квітня 2015 року (справа № 21-131а15).

При цьому, від вказаного правового висновку Верховний Суд у встановленому КАС України порядку не відступав.

Аналогічний підхід до розуміння норм права, зокрема, й підпункту 288.1.5 пункту288.5 статті 288 ПК України, було підтримано Верховним Судом у постановах від 18 березня 2019 року (справа №823/219/18), від 16 квітня 2019 року (справа №2140/1586/18), від 11 червня 2019 року (справа №826/17049/16), від 10 жовтня 2019 року (справа №824/2281/15-а), від 17 вересня 2020 року (справа №160/3242/19), від 2 грудня 2020 року (справа №160/2705/19), від 13.07.2022 (справа №160/10944/20), від 14 вересня 2023 року (справа № 160/12791/22).

Також, Верховний Суд у постанові від 27 січня 2022 року по справі № 1140/2785/18 суд дійшов висновку, що нормами Податкового кодексу України й самим договором оренди землі передбачено проведення індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок, проте, всупереч приписам закону, позивач при обчислені розміру орендної плати цього не врахував, що й стало підставою для податкового органу здійснити відповідні донарахування. Позиція ж суду апеляційної інстанції про фактичну зміну умов договору оренди землі в частині розміру орендної плати не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з цим його постанова підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, що відповідає закону й було скасовано помилково.

З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2022 року Відділом з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради направлено Головного управління ДПС в Одеській області інформації щодо переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності (юридичні та фізичні особи), в переліку яких міститься інформація про договір, укладений з ОСОБА_1 , із зазначенням нормативної грошової оцінки землі станом на 01.01.2022 року та розміру орендної плати (а.с. 65, 136-143).

При цьому, лист від 04.04.2022 року № 161 (вхід. номер в ГУ ДПС в Одеській області № 11195/5 від 06.04.2022) направлений на виконання вимог наказу Міністерства фінансів України від 17.09.2015 року № 783, який прийнято з метою реалізації положень пункту 288.1 статті 288 розділу XII Податкового кодексу України.

Крім того, дані щодо нормативної грошової оцінки землі, яка знаходились в оренді у ОСОБА_1 , зазначені у переліку, доданому до листа Відділу з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради відповідають даним, які містяться у витягах із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с.160-165).

Таким чином, посилання позивача на протиправність дій Відділу з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради щодо направлення Головному управлінню Державної податкової служби в Одеській області інформації щодо переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності (юридичні та фізичні особи) листом № 11195/5 від 06.04.2022 року, є неспроможними.

За таких підстав, у зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель, відбулася зміна нормативної грошової оцінки земель у бік збільшення, а тому відповідно зазначені зміни є підставами для перегляду розміру орендної плати у спосіб, встановлений у договорі, а також для визначення контролюючим органом (відповідачем) грошового зобов`язання зі сплати за землю з фізичних осіб у 2022-2023 роках з урахуванням вимог п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 ПК України.

Відтак, доводи представника позивача відносно того, що контролюючим органом в порушення приписів п.288.1 ст.288 ПК України визначено спірними податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов`язання з орендної плати за землю без урахування розміру орендної плати, встановленої договором оренди, без внесення відповідних змін до нього є безпідставними та спростовуються приписами чинного податкового законодавства.

Суд вважає неспроможними посилання позивача на те, що розмір орендної плати, визначений у договорі оренди становить суму, що значно перевищує мінімальні розміри, визначені пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України, оскільки чинним законодавством України визначено нижню та верхню граничні межі річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки. При цьому, п. 4.1 договору оренди землі № 025 від 15.04.2015 року чітко визначений розмір орендної плати 4 %.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 09.11.2021 року по справі №635/4233/19 також зробила висновок, що при визначенні розміру орендної плати, у випадку передачі в оренду земель комунальної власності, має враховуватися нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства, а річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, однак і не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки.

При цьому, розмір грошового зобов`язання з орендної плати, визначений в оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях № 2-1502 від 30.12.2022 року № 2- 1502, № 2-1502 № 2-1502 № 2-1502 № 2181846- 2408-1502 № 2-1502 від 12.06.2023 року відповідає умовам договору оренди землі № 025 від 15.04.2015 року та нормативній грошовій оцінці землі станом на 01.01.2022 року, а також не перевищує 12 відсотків нормативної грошової оцінки, як то передбачено пп. 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року по справі № 820/1975/17, від 24.04.2019 року по справі №820/212/16, від 31.01.2020 року по справі № 520/10776/18, від 24.03.2020 року по справі № 280/5332/18.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача як на підставу для скасування податкового повідомлення-рішення № 2-1502 від 30.12.2022 року на те, що вказане рішення направлено на іншу адресу з порушенням строку, визначеного п. 286.5 ст. 286 ПК України, оскільки порушення строків прийняття податкового повідомлення-рішення не може саме по собі впливати на його законність.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 30.12.2022 року № 2- 1502, від 12.06.2023 року № 2- 1502, № 2-1502 № 2-1502 № 2-1502 № 2181846- 2408-1502 № 2-1502 Головне управління ДПС в Одеській області діяло на підставі приписів Податкового кодексу України та у межах своїх повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), Татарбунарської міської ради (, адреса місцезнаходження: 68100, Одеська область, м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, 18) про визнання протиправними дій Відділу з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради щодо направлення Головному управлінню Державної податкової служби в Одеській області інформації щодо переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності (юридичні та фізичні особи) листом № 11195/5 від 06.04.2022 року із викривленими та неправдивими відомостями в частині розміру орендної плати, зазначеної в п. 76 такої інформації щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :01:002:1992, площею 47,8426 га; :01:002:0817, площею 4,7812 га; :01:002:1993, площею 37,3685 га; :01:002:0816, площею 9,2501 га; :01:002:0815, площею 14,2031 га; :01:002:1994, площею 15,9152 га, орендарем яких є ОСОБА_1 ; визнання протиправними дій Головного управління Державної податкової служби в Одеській області щодо формування податкових повідомлень-рішень № 2- 1502 від 30.12.2022 року, № 2-1502, № 2-1502 № 2- 1502 № 2-1502 № 2-1502 № 2-1502 від 12.06.2023 року із визначеним розміром орендної плати не на підставі Договору оренди № 025 від 15.04.2015 року, укладеного між Головним управлінням Держземагенства в Одеській області та ОСОБА_1 , а на підставі інформації Відділу з питань управління майном, архітектури та земельних відносин Татарбунарської міської ради, наданої листом № 11195/5 від 06.04.2022 року із викривленими та неправдивими відомостями в частині розміру орендної плати, зазначеної в п. 76 такої інформації щодо земельних ділянок за кадастровими номерами :01:002:1992, площею 47,8426 га; :01:002:0817, площею 4,7812 га; :01:002:1993, площею 37,3685 га; :01:002:0816, площею 9,2501 га; :01:002:0815, площею 14,2031 га; :01:002:1994, площею 15,9152 га, орендарем яких є ОСОБА_1 ; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2- 1502 від 30.12.2022 року на суму 28716,93 грн., виданого Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 2- 1502, № 2-1502 № 2-1502 № 2-1502 № 2181846- 2408-1502 № 2-1502 від 12.06.2023 року, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області, в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.