Справа № 308/22923/23
Суддя: Голяна О. В.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняка В.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді адміністративний позов ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 / до Департаменту патрульної поліції /м. Київ, вул. Федора Ернста, 3/ в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції /м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2/, інспектора взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Угрина Ігоря Ігоровича /м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2/ про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі, негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

25.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Угрина І.І. про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою про накладення про накладення адміністративного стягнення серії БАБ№533667 від 16.12.2023 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 190,00 гривень.

Позивачка вважає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Інкриміноване їй правопорушення, як вказано в оскаржуваній постанові, полягає в тому, що вона керувала транспортним засобом з неналежно освітленим заднім номерним знаком в темну пору доби, однак згідно п.п.2.9-в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості). Перегорання лампочки сталося в процесі експлуатації автомобіля 16.12.2023 року, при початку руху лампочка була справною. Оскаржувана постанова не містить відомостей про фіксування адміністративного правопорушення технічними засобами, доказом вчинення позивачкою адміністративного правопорушення у випадку притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП міг бути лише результат вимірювання за допомогою технічних засобів з відстані, з якої номерний знак не було видно. Номерний знак її транспортного засобу був освітлений, чистий, його символи чітко визначалися.

Враховуючи вище викладене, просить суд:

-визнати дії відповідача Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Угрина І.І. щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121-3 КУпАП, протиправними;

-скасувати постанову про накладення про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №533667, якою до неї застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн. за ч.1 ст.121-3 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та відсутністю події адміністративного правопорушення.

29.12.2023 року через підсистему «Електронний суд» Управлінням патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліціїподано до суду відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до того, що інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог, встановлених КУпАП. Позивачу було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, будь - яких інших клопотань позивачем не було заявлено. Факт правопорушення зафіксовано на відеореєстратор, особу водія зафіксовано, позивач особисто пересвідчилася у правопорушенні та підтвердила, що керувала транспортним засобом, в якого номерний знак не підсвічується.

Заяви ( клопотання) учасників справи.

02.01.2024 року через канцелярію суду представником відповідача Вовканичом А.І. подано до суду клопотання, в якому просить суд долучити до матеріалів справи копії фотографій паспорту позивача ОСОБА_1 , картку обліку адмінправопорушення, копію постанови серії БАБ №533667; витяг з ЄДР; довіреність у порядку представництва; копію супровідного листа про надсилання відзиву позивачу ОСОБА_1 ; відеоматеріали.

02.01.2024 року через канцелярію суду представником позивача адвокатом Сковородько І.Ф. подано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги просить задовольнити.

02.01.2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача Вовканичом А.І. подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.

Інші процесуальні дії у справі

26.12.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження по справі, було постановлено проводити розгляд справи з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (стаття 286 КАС), які встановлені параграфом 2 Глави 11 КАС.

Сторони, їх представники в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Судом на підставі частини четвертої статті 229 КАС у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обставини, встановлені судом

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії БАБ №533667 від 16.12.2023 року, позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 гривень.

Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, особою, яка її винесла, було встановлено, що 16.12.2023 року о 22 год. 14 хв. в с. Минай по вул. А.Волошина Ужгородського району Закарпатської області водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Тойота Ленд Крузер 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з неналежно освітленим заднім номерним знаком в темну пору доби, чим порушила п.п.2.9.в ПДР України.

Фотокарткою, відеозаписами підтверджується, що номерний знак транспортного засобу марки «Тойота Ленд Крузер 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 в темну пору доби підсвічувався, буквенні і цифрові позначення номерного знаку можливо ідентифікувати.

Відповідно до картки обліку адміністративного правопорушення, на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №412513 від 16.12.2023 року, з якого вбачається, що 16.12.2023 року о 22 год. 30 хв. в с. Минай по вул. Волошина та Проектній Ужгородського району Закарпатської області ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Тойота Ленд Крузер 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в установленому законом порядку.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно із п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9.в. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП встановлено, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП відбулося через допущене останнім керування транспортним засобом із неналежно освітленим заднім номерним знаком в темну пору доби.

Пунктом 30.2 ПДР встановлені вимоги до номерних знаків транспортних засобів.

За приписами п. 30.2 ПДР на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Із вищенаведеного слідує, що у розумінні ПДР України притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП можливе лише у разі повної неосвітленості номерних знаків транспортних засобів, що підтверджується належними і допустимими доказами.

Суд, оглянувши долучені до справи сторонами відеозаписи, фотокартку, встановив, що факт вчинення правопорушення відсутній, номерний знак в темну пору доби підсвічувався, буквенні і цифрові позначення номерного знаку можливо ідентифікувати.

Таким чином, суд позбавлений можливості беззаперечно встановити факт вчинення позивачем порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме: факт керування транспортним засобом марки «Тойота Ленд Крузер 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, що виключає адміністративну відповідальність позивача.

Щодо покликання відповідача на те, що позивачем визнано вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище, зокрема і без встановлення тих обставин, які на думку суду першої інстанції свідчать про малозначність вчиненого правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 537/2088/17.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вказана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Проте суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора, який виніс оскаржувану постанову.

Зокрема позивачем не доведено, що дії відповідача при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення були неправомірними, оскільки останній в силу вимог Закону наділений компетенцією вчинення таких дій.

Наведене в своїй сукупності є підставою для часткового задоволення позову.

Відповідно до статті 139 КАС підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа витрати по сплаті судового збору.

За змістом частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини третьої статті 4 Закону №3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В той же час, частиною п`ятою статті 4 Закону № 3674 передбачено, що розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час складає 536,8 грн.

При цьому, у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 висловлено правовий висновок про те, що «З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2023 року складав 2684,00 грн.

Таким чином, за вимогу про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач мав сплатити 536,8 грн., а тому сплачений судовий збір у розмірі 536,8 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 , а решту сплаченого судового збору повернути останній.

З цих підстав, керуючись статями 1-3, 77, 241-246, 268-271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовільнити частково.

Скасувати постанову серії БАБ№533667 від 16.12.2023 за частиною 1 статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену відносно ОСОБА_1 ,а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовних вимог про визнання протиправними дій - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 538,80 гривень.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 538,80 гривень.

Судове рішення за наслідками розгляду справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судове рішення можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3, , в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2.

Відповідач: інспектор взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Угрин Ігор Ігорович, адреса для листування: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. О. Кошового, 2.

Повний текст рішення виготовлено 03.02.2024.

Суддя О.В. ГОЛЯНА