Справа № 160/10531/22
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
19 липня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн., щомісячно починаючи з 24 лютого 2022 року до 01.06.2022 року включно;
- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень щомісячно починаючи з 24 лютого 2022 року до 01.06.2022 року включно.
Ухвалою суду від 02.08.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків шляхом подання до суду: всіх доказів на яких ґрунтуються вимоги позивача, у тому числі належним чином завірені копії доказів прийняття та проходження позивачем служби у Державній установі «Центр пробації» Міністерства юстиції України.
Копію ухвали про залишення без руху отримано представником позивача 12.09.2022 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа.
15 вересня 2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про надання додаткового часу для усунення недоліків позовної заяви, оскільки для отримання відповідей від відповідача, необхідно більше часу.
Ухвалою суду від 21.09.2022 року клопотання представника позивача про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви було задоволено та продовжено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали суду.
Копію ухвали про продовження строків отримано представником позивача 07.10.2022 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа.
На виконання ухвали суду від 02.08.2022 року представником позивача 20.10.2022 року надано до суду заяву про усунення недоліків разом із доказами на яких ґрунтуються вимоги позивача, у тому числі належним чином завірені копії доказів прийняття та проходження позивачем служби у Державній установі «Центр пробації» Міністерства юстиції України, а саме: відповідь з ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області №1523/21-22 від 21.09.2022 року, адвокатській запит до ДУ «Центра пробації» МЮУ від 12.10.2022 року, відповідь з ДУ «Центр пробації» у МЮУ №57/10-ЗПІ/10/Ян-22 від 19.10.2022 року, Довідка №137/10-22 від 19.10.2022 року, Наказ №63/к від 26.06.2018 року, Наказ №657/од-21 від 04.08.2021 року, Наказ №162/к від 24.05.2022 року, довідку про щомісячні види грошового забезпечення з лютого 2022 р. по травень 2022 р.
Ухвалою суду від 26.10.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі отримано представниками відповідача та третьої особи, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа від 28.10.2022 року.
03 листопада 2022 року до суду через підсистему «Електронний суд» представником відповідача надано клопотання, в якому останній просить здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
14 листопада 2022 року до суду представником третьої особи надано клопотання, в якому останній просить про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтуванням зазначеного клопотання представник третьої особи зазначає, що позивачем пропущено місячний строк для звернення з позовом до суду у відповідності до ч.5 ст. 122 КАС України.
14 листопада 2022 року до суду представником третьої особи надано клопотання, в якому останній просить про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
14 листопада 2022 року до суду представником третьої особи надано клопотання, в якому останній просить про розгляд справи з викликом сторін.
14 листопада 2022 року до суду від представника Міністерства юстиції України надійшли пояснення на позовну заяву, в яких зазначено, що положення постанови № 168 діють на період воєнного стану та спрямовані на стимулювання військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських на виконання своїх обов`язків в умовах посиленого графіку несення служби або суттєвої зміни умов несення служби. У зв`язку з цим, абзацом третім пункту 1 постанови № 168 передбачено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), які у свою чергу володіють даними щодо реального навантаження під час воєнного стану на персонал чи особовий склад підлеглих підрозділів чи структур. З огляду на викладене вище, право на виплату додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зокрема протягом лютого-червня поточного року залежить від місця проходження служби в органах і установах цієї Служби, а її розмір визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу). Також представником третьої особи зазначено, що позивач не залучався до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не несла службу у розумінні Закону України «Про Національну поліцію», а виконував свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації відповідно до посадової інструкції, Положення про Пологівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Запорізькій області та Колективного договору, тому відсутні правові підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами). Отже, правові підстави для нарахування та виплати Позивачеві з 24 лютого 2022 року додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень щомісячно відповідно до Постанови № 168 - відсутні, і як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
21 листопада 2022 року до суду через підсистему «Електронний суд» представником Державної установи «Центр пробації» подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову та зазначив, що особливий характер несення служби, який містить такі спеціальні умови як несення служби у нічний час, служба у складі наряду чергової частини, блокпосту, оперативно-пошукової групи, групи швидкого реагування, служба позмінно на осіб начальницького складу, які проходять службу в уповноважених органах з питань пробації не розповсюджується. Наказом Державної установи «Центр пробації» від 26.06.2018 № 63/к ОСОБА_1 був переведений з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції для подальшого проходження служби у Центр пробації з 01.07.2018 на посаду старшого інспектора Пологівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області. Отже, з урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає, що позивач не залучався до виконання завдань, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, не несе службу у розумінні нормативно-правових актів, зазначених вище, а виконував свої службові обов`язки, пов`язані з реалізацією завдань та функцій пробації відповідно до посадової інструкції, Положення про Пологівський районний відділ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області та Колективного договору, а тому правові підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами) відсутні. Крім цього, позивач у позовній заяві зазначає про виплату йому додаткової винагороди з 24.02.2022 р. по 01.06.2022р. Однак, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 213-р. Дніпропетровська область була включена до переліку територій, на яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" з 11.03.2022 p. Одночасно зазначено, що позивач просить суд нарахувати та виплати додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 за період з 24.02.2022 до 01.06.2022 включно. Крім цього, у зазначений вище період Позивач перебував у черговій відпустці тривалістю 15 діб з 26.04.2022р. по 12.05.2022р. та у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та неможливістю проходження служби за місцем проживання з 24.05.2022 року, закріплений за Чечелівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. A також, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 08.10.2022 № 1146 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168». Зазначена постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 вересня 2022 року. Ураховуючи зазначене, зміни внесені до Постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами) є підтвердженням того, що особи начальницького складу Центру пробації не мають права на отримання додаткової винагороди.
02 лютого 2023 року до суду представником третьої особи надано клопотання, в якому останній просить про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
02 лютого 2023 року до суду представником третьої особи надано клопотання, в якому останній просить про розгляд справи з викликом сторін.
02 лютого 2023 року до суду представником третьої особи надано клопотання, в якому останній просить про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтуванням зазначеного клопотання представник третьої особи зазначає, що позивачем пропущено місячний строк для звернення з позовом до суду у відповідності до ч.5 ст. 122 КАС України.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з наказом №63/к від 26.06.2018 року призначено на посаду старшого інспектора по філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області по Пологівському районному відділу з 01.07.2018 року. Згідно з наказом №162/к від 24.05.2022 року було закріплено старшого інспектора Пологівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області тимчасово на час зміни місця перебування у період воєнного стану, за Чечелівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), п.1 якої передбачено, що на період дії воєнного стану, зокрема, співробітникам Державної кримінально-виконавчої служби України виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 350 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка». Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 350 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Представником позивача направлено адвокатський запит до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, щодо невиплати грошового забезпечення відповідно до Постанови №168.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постанови №168, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.
Частиною першою статті 24 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачено, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом.
Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.
Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 (далі - Порядок № 925/5).
Пунктом 3 розділу І Порядку № 925/5 визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзацом першим пункту 4 розділу І Порядку № 925/5 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошове забезпечення виплачується особам рядового і начальницького складу, які займають штатні посади в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управліннях з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, органах пробації, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, навчальних закладах та закладах охорони здоров`я, на підприємствах установ виконання покарань, інших підприємствах, в установах і організаціях, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022.
В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 350 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнено абзац перший після слів «та поліцейським» словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 350 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204-р затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 213-р внесено зміну у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», доповнивши його після позиції «Волинська область» позицією «Дніпропетровська область».
Отже, з викладеного вбачається, що Кабінет Міністрів України встановив додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень щомісячно, зокрема, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач, є майором внутрішньої служби, перебуває на посаді старшого інспектора Пологівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області.
Згідно з наказом №162/к від 24.05.2022 року було закріплено старшого інспектора Пологівського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області тимчасово на час зміни місця перебування у період воєнного стану, за Чечелівським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
Відповідачем не спростовано бездіяльності щодо нездійснення здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168.
Таким чином, суд вказує, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень КМУ щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право на виплату додаткової винагороди співробітникам Державної кримінально-виконавчої служби, передбачене постановою КМУ № 168, підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

За змістом правової позиції ЄСПЛ у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) у межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення постанови КМУ № 168 є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України»).

Зазначена позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належними доказами правомірності невиплати позивачу додаткової винагороди передбаченої Постановою №168, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл витрат здійснюється у відповідності до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 04050, Київська обл., м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України (місцезнаходження: 01001, Київська обл., м.Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн., щомісячно починаючи з 24 лютого 2022 року до 31.05.2022 року включно.

Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень щомісячно починаючи з 24 лютого 2022 року до 31.05.2022 року включно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України (місцезнаходження: 04050, Київська обл., м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81, ) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева