Справа № 580/9554/23
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 січня 2024 року справа № 580/9554/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Коробкова Г.О. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (49009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1) в якому просить:

-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову в призначенні пенсії № 45 від 29.08.2023 року;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 21.08.2023 ОСОБА_1 зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.08.2000 по 31.03.2001; з 01.05.2001 по 30.09.2001; з 01.11.2001 по 30.11.2001; з 01.01.2002 по 31.01.2002; з 01.03.2002 по 31.07.2002; з 01.10.2002 по 31.12.2002 р. занесений до трудової книжки НОМЕР_1 від 09.09.1980 та одноразову сплату єдиного внеску з січня 2013 р. по квітень 2013 р. та прийняти рішення про призначення пенсії по віку відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позову зазначено, що в супереч вимог законодавства України прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не зарахувавши частину періоду роботи, при наявності всіх підстав.

Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подано до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки у позивача на час звернення з заявою про призначення пенсії відсутній необхідний страховий стаж. До страхового стажу не зараховані періоди: з 01.08.2000 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 30.09.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.03.2002 по 31.07.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2002, оскільки відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб; з січня 2013 по квітень 2013, з січня 2021 по квітень 2021 - одноразова сплата єдиного внеску, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб, а тому рішення є правомірним.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзив не подало, але подано документи на підставі яких прийняте рішення.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, відзиві на позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

21.08.2023 ОСОБА_1 , по досягненню 60 років звернувся із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.08.2023 №45 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' через відсутність необхідного стажу. Страховий стаж особи становить 28 років 0 місяців 14 днів. До страхового стажу не зараховані періоди: з 01.08.2000р. по 31.03.2001р., з 01.05.2001р. по 30.09.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001 р., з 01.01.2002р. по 31.01.2002р., з 01.03.2002р. по 31.07.2002р., з 01.10.2002р. по 31.12.2002р., оскільки відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб; з січня 2013 р. по квітень 2013 р., з січня 2021 р. по квітень 2021 р. - одноразова сплата єдиного внеску, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 04.09.2023 направило рішення від 29.08.2023 №45 позивачу.

Вважаючи що відповідачі протиправно відмовили у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до ст. 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Мотиви неврахування періоду роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 періодів: з 01.08.2000р. по 31.03.2001р., з 01.05.2001р. по 30.09.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001 р., з 01.01.2002р. по 31.01.2002р., з 01.03.2002р. по 31.07.2002р., з 01.10.2002р. по 31.12.2002р. є відсутність сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб.

Судом з трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 встановлено наявність записів про роботу на Державному виробничому підприємстві «Консервагроінвест» з урахування запису про перетворення, а саме № 6 - 8 про прийняття на роботу слюсарем КІПіА по переведенню з 01.03.2000 по 16.06.2023.

Даний трудовий стаж підтверджується архівними довідками № 537, 297в від 23.03.2023, №1885,1475в від 08.09.2023, довідкою Форми ОК-5.

При цьому, відповідно до Форми РС-право від 27.04.2023 та Форми РС-право від 05.07.2023 Пенсійним фондом України вже зараховувався позивачу вищезазначений стаж.

Згідно зі ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Таким чином, стаж роботи позивача підтверджується матеріалами справи.

Щодо не зарахування страхового стажу в наслідок відсутності відомостей в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1058-IVстраховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У силу приписів ч. 1 ст. 15 Закону № 1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону № 1058-IV страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці.

Згідно із ч. 2 ст. 20 Закону № 1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Відповідно до положень ст. 106 Закону № 1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI(далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Отже, обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника.

Застрахована особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу такої особи періодів її роботи.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі № 414/736/17, від 23.07.2019 у справі № 617/927/17.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відмова відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01.08.2000р. по 31.03.2001р., з 01.05.2001р. по 30.09.2001р., з 01.11.2001р. по 30.11.2001 р., з 01.01.2002р. по 31.01.2002р., з 01.03.2002р. по 31.07.2002р., з 01.10.2002р. по 31.12.2002р. порушує право останнього на соціальний захист, гарантоване Конституцією України та Законом № 1058-IV.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області також не зараховано до страхового стажу період з січня 2013 року по квітень 2013 року та з січня 2021 р. по квітень 2021 р. - одноразова сплата єдиного внеску, відсутні дані про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України в реєстрі застрахованих осіб.

Як встановлено судом, згідно витягу з ЄДРПОУ, ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа - підприємець в період з 15.11.1996 по 24.03.2016 роки.

Згідно договору №О144 від 08.06.2023 про однаразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального стахування, позивачем за період з 01.01.2021 по 30.04.2021 здійсне сплату єдиного податку, що узгоджується з квитанцією АТ «Укрпошта» від 09.06.2023.

Судом враховано, що згідно довідки Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області від 10.05.2023 №2300-0603-8/30866, ОСОБА_1 перебував на обліку як ФОП з 18.03.1997 до 27.03.2016, а частка суми єдиного податку в рахунок сплати страїових внесків перерахована за періоди з 01.07.2000 по 31.12.2000 та з 01.01.2001 по 31.12.2001.

Також, згідно Форми РС - право від 27.04.2023, 21.08.2023 Пенсійним фондом України вже зараховувався позивачу вищезазначений стаж за період з 18.12.2020 по 27.04.2021 з відміткою «Безробіття».

Тобто, спірне рішення в частині сплати страхових внесків з січня 2021 р. по квітень 2021 р. суперечить наявним в матеріалах справи документам.

За приписами пп. 1 п. 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній" №793 від 03.10.2018 внесено зміни до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, пункт 4 доповнено абзацом наступного змісту: Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Отже, Порядком №637 передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сам лише факт сплати за такий період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (єдиного соціального внеску) незалежно від їх розміру.

Судом встановлено, що позивач був зареєстрований як фізична особа підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відповідно до договору №О144 від 08.06.2023 про однаразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального стахування, квитанції АТ «Укрпошта», довідки Головного управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області від 10.05.2023 №2300-0603-8/30866 та Форми РС - право позивачем за період з 01.01.2021 по 30.04.2021 здійсне сплату єдиного податку, однак всупереч вимогам закону до страхового стажу позивача не зараховано даний період.

Відтак, дії відповідача щодо незарахування позивачеві до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2021 по 30.04.2021 пропорційно до сплачених ним внесків (єдиного податку) у цей період є неправомірними.

Таким чином, оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зарахування трудового стажу з січня 2013 р. по квітень 2013 р. то суд зазначає, що трудова книжка НОМЕР_1 не містить записи про роботу, а доказів сплати єдиного внеску з січня 2013 р. по квітень 2013 р. не надано, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №45 від 29.08.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () зарахувати до страховаго стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 01.08.2000 по 31.03.2001; з 01.05.2001 по 30.09.2001; з 01.11.2001 по 30.11.2001; з 01.01.2002 по 31.01.2002; з 01.03.2002 по 31.07.2002; з 01.10.2002 по 31.12.2002 та з 01.01.2021 по 30.04.2021 - одноразова сплата єдиного внеску.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 21.08.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР