Справа № 160/21780/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.08.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо:
не видачі на ім?я її чоловіка, ОСОБА_2 , довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у зв`язку із отриманим ним бойовим пораненням;
не здійснення нарахування і не виплати належної чоловіку позивача, ОСОБА_2 , додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за перебування на лікуванні в лікарняних закладах з 07.03.2022 по 12.05.2022;
не здійснення нарахування і виплати належного чоловіку позивача, ОСОБА_2 , додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за період перебування у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою з 13.05.2022 по 12.06.2022;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме:
видати на ім?я чоловіка позивача, ОСОБА_2 , довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у зв`язку із отриманим ним бойовим пораненням;
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , законному отримувачу належної її, безвісти зниклому чоловіку, військовослужбовцю, ОСОБА_2 , додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за період його перебування на стаціонарному лікуванні з 07 березня 2022 року по 12 травня 2022 року;
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , законному отримувачу належної її, безвісти зниклому чоловіку, військовослужбовцю, ОСОБА_2 , додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за період його перебування у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою з 13 травня 2022 року по 12 червня 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.03.2022 року її чоловіка, ОСОБА_2 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією, зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення. З 07.03.2022 по 13.05.2022 чоловік позивача перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання поранення, при виконанні службових обов?язків під час обстрілу в зоні бойових дій, що відповідає одній з умов отримання додаткової грошової винагороди в цей період. З 13.05.2022 по 12.06.2022 чоловік позивача перебував у відпустці для лікування тяжкого поранення за висновком військо-лікарської комісії, що також відповідає одній із умов отримання додаткової винагороди. 26.11.2022 року ОСОБА_2 під час проходження військової служби при виконанні службових обов?язків зник безвісти за особливих обставин. Зникнення чоловіка, на переконання позивача, надає їй право на отримання належних йому виплат грошового забезпечення (зокрема і грошової винагороди). Бездіяльність військової частини щодо ненадання їй довідки про обставини травми позивача, не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди у розмірі 1000000 грн за період з 07.03.2022 по 12.05.02та з 13.05.2022 по 12.06.2022 позивач вважає протиправною, внаслідок чого звертається до суду з адміністративним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
26.10.2023 року до суду надійшов від Військової частини НОМЕР_1 відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що у довідці ВЛК № 74 від 13.05.2022, яка надана позивачем до позовної заяви, відсутні відомості про тяжкість поранення, крім того, позивачем не оформлено належним чином право на відпустку за висновком ВЛК. Отримавши довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та висновок ВЛК військовослужбовець набуває право на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 1954 від 30.03.2023, про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця молодшого сержанта ОСОБА_2 , зазначено, що скасовано наказ від 19.02.2023 № 1078 про призначення службового розслідування за фактом отримання поранення ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю медичних документів, пояснень останнього та свідків події щодо отримання ним поранення. З липня 2022 року по листопад 2022 року ОСОБА_2 не звертався до свого безпосереднього керівництва щодо питань, які підіймаються в позовній заяві. Для визнання бездіяльності протиправною, необхідно з?ясувати конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов?язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані, чи були виконані з порушенням строків. Враховуючи викладене, відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 63 від 02.03.2022 року зараховано до списків особового складу військової частини молодшого сержанта ОСОБА_2 та на всі види забезпечення.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 69 від 08.03.2022 вважати таким, що вибув до лікувальному закладу з 08 березня 2022 року до ЦРЛ м. Покровськ, молодший сержант ОСОБА_2 , старший водій 1 відділення гранатометного взводу 2 механізованого батальйону Військової частин НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 126 від 04.05.2022 року відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв?зку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення) молодшого сержанта ОСОБА_2 , старшого водія 1 відділення гранатометного взводу 2 механізованого батальйону виведено в розпорядження з 08.03.202 та залишено на усіх видах забезпечення.
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 165 від 12.06.2022 вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов?язків з лікувального закладу з 12 червня 2022 року з «Хмельницької обласної лікарні» м. Хмельницький молодший сержант ОСОБА_2 , який знаходиться у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 170 від 17.06.2022 року повернуто з розпорядження та призначено молодшого сержанта ОСОБА_2 , командира 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 188 від 05.07.2022 року з 05 липня 2022 року вибув у відрядження до Військової частини НОМЕР_4 для проходження «Фахової підготовки» молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3 кулеметного відділення взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 206 від 23.07.2022 року вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов?язків з відрядження з 23 липня 2022 року з Військової частини НОМЕР_4 після проходження «Фахової підготовки», молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 274 від 26.09.2022 року увільнено із займаної посади і призначено молодшого сержанта ОСОБА_2 на посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що з 26 вересня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків за посадою.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 339 від 30.11.2022 року відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про подальше проходження ними військової служби) або до набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими) увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , з 30.1.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_2 , заступника командира бойової машини - навідника-оператора 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
27.07.2023 року адвокат ОСОБА_1 - Яремчук Л. В. звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із запитом про надання вичерпної інформації, що стосується:
причин невиплати ОСОБА_2 додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням останнього на стаціонарному лікуванні в закладах здоров?я з дня отримання ним поранення (включаючи час переміщення до лікарняного закладу), пов?язаного із захистом Батьківщини (період з 07.03.2022 по 12.05.2022);
надання довідки про обставини травми;
причин невиплати ОСОБА_2 додаткової винагороди у зв`язку х перебуванням у відпустці для лікування після отримання ним поранення, пов?язаного із захистом Батьківщини (період з 13.05.2022 по 12.06.2022).
У відповідь на запит адвоката, НОМЕР_5 надала відповідь за № 1/826 від 25.07.2023 року, в якому зазначено перелік наказів щодо переміщення ОСОБА_2 у Військовій частині НОМЕР_1 та надано відомості про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди ОСОБА_2 за період з червня 2022 року по липень 2023 року.
Крім того, у відповіді Військової частини НОМЕР_1 зазначено, що виплата додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану згідно ПКМУ № 168 від 28.02.2022 року за березень, квітень, травень 2022 року не здійснювалась, у зв`язку з відсутністю військовослужбовця у наказах командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2022 № 508, від 05.05.2022 № 816, від 05.06.2022 № 1305.
Позивач вважаючи бездіяльність відповідача щодо невидачі на ім?я її чоловіка довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у зв`язку із отриманим ним бойовим пораненням, ненарахування та невиплатити додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за період з 07 березня 2022 року по 12 червня 2022 року, протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, звернулась до суду з позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 1 розділу ХХХ Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.
За умовами п. 2 розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.
Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.
Згідно з п. 3 розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (далі - Порядок № 884) визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).
Згідно п. 2 Порядку № 884, у цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.
Відповідно п. 3 Порядку № 884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Приписами п. 4 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);
довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);
копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);
копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);
копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно п. 5 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
За умовами п. 6 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;
військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації):
до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;
протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Аналіз наведених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що позивач, як дружина зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця - ОСОБА_2 має право на отримання виплати, належного її чоловіку грошового забезпечення в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
При цьому, виплата грошового забезпечення у такому випадку здійснюється з дня зникнення безвісти військовослужбовця.
Отже, позивач, як дружина зниклого безвісти військовослужбовця має право на отримання відповідних виплат з дня зникнення безвісти військовослужбовця - її чоловіка.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 46 від 15.02.2023 року з 26 листопада 2022 року отримує грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 року, з розрахунку 100000 грн., тобто у відповідності до зазначених вище умов, позивач отримує належні виплати за свого чоловіка.
Надаючи оцінку наявності у позивача права на отримання належних її чоловіку за час його перебування на лікуванні після отриманого поранення та у відпустці для лікування виплат за період з 07.03.2022 по 12.06.2022, суд зазначає наступне.
Як вже було зазначено вище, згідно з п. 2 розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату
Отже, вказана норма права визначає, що дружині виплачується грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення військовослужбовця, у разі визнання його судом безвісно відсутнім.
При цьому, термін «безвісно відсутній військовослужбовець» та термін «визнання судом особи безвісно відсутнім» не є тотожними поняттями.
Приписи Порядку № 884 визначають право родичів безвісно відсутнього військовослужбовця на отримання належного йому грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди з дня зникнення безвісти військовослужбовця, яке отримує позивач та, яке припиняється з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми.
Водночас, лише після набрання законної сили рішенням суду про визнання особи безвісно відсутніми, родичі набувають право на виплату грошового забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які виникло у військовослужбовця до дня визнання його судом безвісно відсутнім.
Враховуючи, що рішення суду про визнання ОСОБА_2 безвісти відсутнім ні до позовної заяви, ні, в подальшому, до матеріалів справи позивачем та його представником не надано, суд дійшов висновку, що заявлені до суду позовні вимоги є необгрунтованими, суперечать вимогам Порядку № 260 та Порядку № 884, та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог та, враховуючи, що позивач у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» має пільгу щодо сплати судового збору та за подання позовної заяви судовий збір не сплачував, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна