Справа № 385/2104/23
Суддя: Панасюк І. В.
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/2104/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2024 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Стародуба В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Гайвороні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА № 00015243 від 27.11.2023,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА № 00015243 від 27.11.2023.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 27.11.2023 року відносно нього старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 ч.2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

З вказаної постанови слідує, що 25.11.2023 о 20 год. 43 хв. за адресою М-30, км. 440+527, Вінницька область, ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу марки MAN TGX 18.440. днз НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.3% (2.12 тон), при дозволеній фактичній масі 40 тон.

Оскільки, використовуваний ним напівпричіп SCHMITZ SKI 24. н.з. НОМЕР_2 є контейнеровозом, то відповідно до пп. «б» п. 22.5 ПДР України, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх фактична маса не перевищує 44 тони для контейнеровоза.

Дії відповідача щодо винесення зазначеної вище постанови про притягнення його до відповідальності є неправомірними, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 ч.2 КУпАП є незаконною, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія АА № 00015243 від 27.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 ч.2 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач в судове засідання, не з`явився, при пред`явленні позову заявив клопотання розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III.

Частиною 12 ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

У відповідності із пунктом 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

За приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року №2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, установлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно до підпункту «б» п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси для комбінованих транспортних засобів:

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом 40 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення);

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення);

- двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення);

- трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення).

Відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачено частиною 2 статті 132-1 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частиною другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Отже, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Крім того, частина перша статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» установлює, що транспортний засіб спеціалізованого призначення - це транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Напівпричіпом визнається причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра маси транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

У статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року № 363 визначено, що сідельний тягач - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски.

Транспортним засобом визнається пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Вантажним автомобілем є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Автопоїзд (транспортний состав) - це механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою, а експлуатацією транспортного состава є транспортування тягачем причепа згідно із інструкцією щодо його використання (відповідність причепа тягачу, наявність страхового з`єднання, єдиної системи сигналізації, освітлення тощо).

При цьому, сідельний тягач в поєднанні з напівпричепом складають автомобільний поїзд та являються транспортним засобом, єдиним призначенням якого є перевезення вантажів, відтак, відносяться до категорії вантажних автомобілів.

Наведене кореспондується із пунктом 2.13 Правил дорожнього руху, відповідно до якого транспортний засіб для перевезення вантажів складається з тягача відповідної категорії та причепу.

Зокрема, як установлено судом, що транспортний засіб MAN TGX 18.440, н/з НОМЕР_1 , тип спеціалізований/вантажний спеціалізований/сідловий тягач (а.с. 7)

Також, згідно із Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 спеціалізований напівпричіп марки SCHMITZ, н/з НОМЕР_2 , модель SКІ 24, Н/ПР-Контейнеровоз-Е, належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 8)

27.11.2023 року відносно ОСОБА_1 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Дорошенко О.В. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 132-1 ч.2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. З вказаної постанови слідує, що 25.11.2023 о 20 год. 43 хв. за адресою М-30, км. 440+527, Вінницька область, ОСОБА_1 , допустив рух транспортного засобу марки MAN TGX 18.440. днз НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 5.3% (2.12 тон), при дозволеній фактичній масі 40 тон. (а.с. 5).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 , дозволу на рух транспортного засобу автомобільними дорогами України із перевищенням допустимих вагових параметрів або внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

З аналізу Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 спеціалізований напівпричіп марки SCHMITZ, н/з НОМЕР_2 , модель SКІ 24, Н/ПР-Контейнеровоз-Е (особливі відмітки «Переобладнано у зміні конструкції напівпричепа для перевезення контейнерів та встановлено гідравлічну систему для самоскидання, розвантаження) слідує, що вказаний напівпричіп призначений для перевезення вантажу та контейнерів.

Разом з цим, суд зазначає, що в межах спірних правовідносин спеціалізований напівпричіп марки SCHMITZ, н/з НОМЕР_2 , не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері.

На переконання суду, така зміна функціонального призначення контейнеровоза не надає позивачу можливості збільшити норматив навантаження транспортного засобу.

Крім того, у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року за №363 (далі - Наказ №363), дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій - контейнерів.

Також означеним вище Наказом №363 наведено визначення: вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Відповідно до підпунктів 17.1 - 17.5 Наказу №363 універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі.

В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян.

Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Окремі вантажні місця, які подаються для перевезення в контейнері, мають бути масою не більше 80 кг.

Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування.

Універсальні автомобільні контейнери, які належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування:

- розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера.

При цьому, номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. Разом з цим, обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб. м).

Крім цього, відповідно до вимог п. 17.15 Наказу № 363 після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів.

Як слідує з фотознімка доданого до оскаржуваної постанови, який містяться в матеріалах справи, а також з дослідженого в судовому засіданні посилання в Інтернеті на вебсайті із зображеннями транспортного засобу в момент учинення правопорушення, вказаний у постанові сідельний тягач з напівпричепом до конструкції якого внесено зміни - зрізано його верхню частину та додано тентований верх. Водночас, предмет який перевозив позивач не містив маркування та пломбування. Крім того даний транспортний засіб марки MAN TGX 18.440. днз НОМЕР_1 є двовісний, а тому згідно до підпункту «б» п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, рух транспортних засобів та їх составів заборонено, коли їх параметри перевищують фактичної маси для комбінованих транспортних засобів -двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 42 т (для автомобільних доріг державного значення), 24 т (для автомобільних доріг місцевого значення) (а.с. 5).

При цьому, позивачем до матеріалів справи не долучено належних доказів, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно із їх призначенням.

За таких обставин, перевезення позивачем вантажу не є контейнерним перевезенням в розумінні положень чинного законодавства України.

У свою чергу, будь-яких доказів щодо здійснення позивачем вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову, які б могли свідчити на користь доводів позивача, до суду не надано.

Більше того, відомостей щодо переобладнання вказаного напівпричепу для перевезення змінного кузова в особливих примітках зазначеного Свідоцтва немає.

За таких обставин, в ході розгляду справи позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позиції про те, що ним здійснювались вантажні перевезення змінним кузовом.

Враховуючи викладене, суд вказує, що позивач здійснював вантажне перевезення, яке не є контейнерним перевезенням в розумінні положень чинного законодавства України, а також не є перевезенням змінного кузову.

Таким чином, максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача відповідно до підпункту «б» п. 22.5 ПДР України становить 40 тон.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи те, що транспортний засіб, зазначений в оскаржуваній постанові, не здійснював контейнерні перевезення, не перевозив змінний кузов, а фактична загальна маса транспортних засобів є більшою за гранично допустиму, яка визначена пунктом 22.5 ПДР України, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, постанова про адміністративне правопорушення серії АА № 00015243 від 27.11.2023 за формою відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладені обставини та керуючись ст.ст. 7, 14-1, ст. 121, 247, 258, 265, 268, 282-284, 297 КУпАП, ст.ст. 5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА № 00015243 від 27.11.2023 відмовити повністю.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1 по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з моменту проголошення рішення.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документа 03.01.2024