Справа № 440/17007/23
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/17007/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2023 року Полтавського окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач; ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій, з урахуванням уточненої позовної заяви від 27 листопада 2023 року /а.с. 51-59/, позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №50 від 18 серпня 2023 року про відмову у виплаті недоотриманої пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера - ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, яка є дочкою померлої ОСОБА_2 , звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою та документами з метою отримання недоотриманої її померлою матір`ю ОСОБА_2 пенсії. За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення №50 від 18 серпня 2023 року про відмову у виплаті недоотриманої пенсії. Позивач вважає це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що після 24.02.2022 по день смерті матері ОСОБА_2 , остання проживала разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , а тому в силу статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на виплату суми пенсії, що належала ОСОБА_2 та залишилася недоотриманою у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху.

27 листопада 2023 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано уточнену позовну заяву, а також її копію для відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/17007/23, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження - задоволено, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с. 66-69/, у якому представник ГУ ПФУ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що в силу вимог статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язковою умовою виплати недоотриманої пенсії є проживання спадкоємця з пенсіонером на день його смерті. Вказує, що ОСОБА_1 не надала документів, які підтверджують родинні стосунки з померлою (свідоцтво про народження), а також документів на підтвердження факту сумісного проживання з ОСОБА_2 на день її смерті. Вважає, що у спірному випадку факт сумісного проживання підлягає встановленню в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

Частиною 3 статті 263 КАС України встановлено, що у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Отже, у цій справі, заявами по суті справи є позов та відзив.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, що підтверджується документами пенсійної справи ОСОБА_2 , копії яких наявні у матеріалах справи.

Із 01.03.2023 розмір пенсії за віком ОСОБА_2 становив 4363,40 грн., що підтверджується рішенням №50 від 26.02.2023 про перерахунок пенсії /а.с. 121/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 14.07.2023, копія якого наявна у матеріалах справи /а.с. 24/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14.09.2023 №1600-0201-5/67740 підтверджено, що недоотримана пенсія ОСОБА_2 за липень 2023 року складає 4363,40 грн. /а.с. 71-72/.

16.08.2023, ОСОБА_1 , як дочка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що підтверджено наданою до суду копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.04.1963 /а.с. 22/, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 06.08.1983 /а.с. 23/, звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера /а.с. 29/, що прийнята 16.08.2023 і зареєстрована за №4401.

До цієї заяви позивачем було додано документи, перелік яких зазначено у розписці-повідомленні /зворот а.с. 29/: паспорт, анкета опитування (АКТ), довідка про відкритий рахунок в банку, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтво про смерть.

У заяві від 16.08.2023 наявна відмітка, здійснена ОСОБА_1 , такого змісту "Інших документів не буду прошу розглянути та винести відповідні рішення за наданими документами" /а.с. 29/.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №50 від 18.08.2023 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної пенсії ОСОБА_2 на підставі частини 1 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з посиланням на те, що ОСОБА_1 не надала документів, які підтверджують родинні стосунки з померлою, а також факт сумісного проживання з ОСОБА_2 на день її смерті не підтверджено документами, передбаченими чинним законодавством /а.с. 13/.

Не погодившись з рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області №50 від 18.08.2023 про відмову у виплаті недоотриманої пенсії відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернулася до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ГУ ПФУ в Полтавській області №50 від 18.08.2023 про відмову у виплаті недоотриманої пенсії, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За визначенням пункту 1 частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Позивач у спірних відносинах не підпадає під визначення непрацездатного члена сім`ї, зазначеного у частині другій статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Докази того, що позивач ОСОБА_1 знаходилася на утриманні померлої ОСОБА_2 у матеріалах справи також відсутні.

Водночас, в силу приписів статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно, зокрема, членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті та за умови, що такі члени сім`ї звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За приписами частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

При цьому, в силу частини 1 статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

16.08.2023, ОСОБА_1 , як дочка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13.04.1963 /а.с. 22/, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 06.08.1983 /а.с. 23/, звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера /а.с. 29/, що прийнята 16.08.2023 і зареєстрована за №4401.

До цієї заяви позивачем було додано документи, перелік яких зазначено у розписці-повідомленні /зворот а.с. 29/: паспорт, анкета опитування (АКТ), довідка про відкритий рахунок в банку, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтво про смерть.

У заяві позивачем ОСОБА_1 не зазначено застережень чи заперечень щодо неповноти переліку доданих нею до заяви документів. Водночас у цій заяві від 16.08.2023 наявна відмітка, здійснена ОСОБА_1 , такого змісту "Інших документів не буду прошу розглянути та винести відповідні рішення за наданими документами" /а.с. 29/.

У матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 міститься копія паспорта ОСОБА_2 з відомостями місця її проживання за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 77-78/, натомість, за відомостями паспорта ОСОБА_1 місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 /а.с. 25-26/.

Відповідно до пункту 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з пунктом 2.22 цього Порядку для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

Відповідно до приписів статті 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" адреса житла - місцезнаходження житла особи, що включає такі дані (за наявності): область, район, місто (село, селище), район у місті, вулиця (шосе/проспект/бульвар/алея/площа/майдан/провулок/узвіз/з`їзд/проїзд/лінія/просіка/тупик тощо), номер будівлі (будинку/корпусу/блоку/секції тощо), номер квартири (кімнати тощо); декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади; житло - житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає; реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

За приписами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Статтею 3 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" передбачено, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" встановлено, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Пунктом 2 розділу VІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" передбачено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади.

Позивачем ОСОБА_1 не надано до пенсійного органу та до суду паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки, або паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон або витягу з реєстру територіальної громади або будь-якого документу, визначеного Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", яким би було підтверджено місце проживання ОСОБА_1 разом з пенсіонером ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_2 .

На підтвердження спільного проживання із померлою ОСОБА_2 на день її смерті позивач ОСОБА_1 надала до пенсійного органу акт про підтвердження факту проживання особи без реєстрації /а.с. 25/, за змістом якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , згідно будинкової книги, але фактично з 24 лютого 2022 року та до моменту смерті проживала без реєстрації у своєї дочки - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

До позову на підтвердження спільного проживання ОСОБА_1 разом із пенсіонером ОСОБА_2 на день її смерті позивачем також надано: листи зворотного зв`язку №47 від11.07.2023 та 3271 від 13.07.2023 про надання допомоги бригадами екстреної допомоги закладу охорони здоров`я ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 в /а.с. 33-34/; копію свідоцтва про поховання, виданого ОСОБА_1 14.07.2023 /а.с. 38/; копії рахунків-замовлення на купівлю-оформлення послуг похоронного призначення /а.с. 39-40/.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Таким чином, встановлення у судовому порядку фактів, що мають юридичне значення, здійснюється у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Позивачем не надано до пенсійного органу чи до адміністративного суду копії рішення суду, яким би було встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із пенсіонером ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день смерті ОСОБА_2 та їх пов`язаність спільним побутом.

У свою чергу адміністративний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які юридичні факти, тим більше за правилами окремого провадження, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України.

Належних та допустимих доказів того, що на день смерті пенсіонера ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 з ОСОБА_2 проживали разом, а також були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, тобто були сім`єю в розумінні Сімейного кодексу України, до суду та до пенсійного органу надано не було.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Полтавській області №50 від 18.08.2023 про відмову у виплаті недоотриманої пенсії ґрунтується на вимогах частини 1 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера - ОСОБА_2 у даному випадку відсутні.

Позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 відсутні.

При прийнятті рішення у даній справі суд враховував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Підстави для стягнення за користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 134, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич