Справа № 380/9784/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/9784/23 пров. № А/857/16473/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крива липа» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі №380/9784/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крива липа» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Ланкевич А.З., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 08.08.2023),-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Крива липа» ( далі ТЗОВ «Крива липа» ) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУДПС) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУДПС від 20.07.2022 року №4683/13-01-07-09 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки» в сумі 23142,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено на підставі акта фактичної перевірки від 21.06.2022 року №4417/13/04/РРО/43594473, висновки якого, на думку позивача, не відповідають дійсності та суперечать вимогам чинного законодавства України. Зокрема, вказав, що факт відсутності первинних документів у місці реалізації товарів не доводить склад порушення, передбаченого п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95- ВР (далі - Закон №265/95- ВР), оскільки не свідчить про те, що платником податків не ведеться облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Зазначив, що товари, які підлягали реалізації, належним чином обліковані відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV). Крім того, вказав, що під час проведення перевірки представником позивача було запропоновано посадовим особам ГУДПС оглянути документи в електронній формі, однак останні відмовились їх брати до уваги, вимагаючи лише паперову форму. Також, зазначив, що контролюючим органом не було використано свої повноваження згідно підп.20.1.14 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України ( далі ПК України) в частині надіслання товариству письмового запиту щодо надання засвідчених належним чином копій документів. До всього, звернув увагу, що всупереч підп.17.1.2, 17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України відповідач провів перевірку у присутності не уповноваженого працівника позивача. На підставі наведеного вважає, що податкове повідомлення-рішення від 20.07.2022 року №4683/13-01-07-09 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом прийняте рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР не передбачає постійного зберігання документів у місці здійснення господарської діяльності, а лише зобов`язує надати для перевірки лише ті документи, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Апелянт звертає увагу суду на те, що запитувані документи скеровувалися відповідачу разом із заперечення на Акт фактичної перевірки від 21 червня 2022 року ТЗОВ «Крива липа» та додані до позовної заяви, а відтак є в матеріалах справи.

Позивач, наголошує, що веде облік товарів у встановленому Законом порядку, в доказ цього відповідачу на вимогу було надано оглянути електронну версію документів. Відмова відповідача від їх огляду не є підставою вважати, що облік товарів не ведеться.

Оскільки акт був складений на місці ведення господарської діяльності без надання часу для скерування документів на електронну чи на поштову адресу, та без інфоромування законних представників ТЗОВ «Крива липа», Позивачем з метою забезпечення своїх прав та виконання обов`язків було скеровано заперечення на акт з належно завіреними копіями видаткових накладних та товаро-транспортних накладних. Однак відповідач, без поважних на те причин, не прийняв їх до уваги.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ТЗОВ «Крива липа» зареєстроване, як юридична особа, 14.04.2020 року; основним видом економічної діяльності названого підприємства, згідно з відомостями, які містяться у ЄДР, є обслуговування напоями.

Відповідно до наказу від 20.06.2022 року №1021-ПП та направлень на перевірку від 20.06.2022 року №3255, №3254 посадовими особами ГУДПС з метою дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизних товарів здійснено виїзд 21.06.2022 для проведення фактичної перевірки ТЗОВ «Крива липа» за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: м. Львів вул. Січових Стрільців, 3.

До початку проведення фактичної перевірки, посадовими особами ГУДПС пред`явлено службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу, про що свідчить власноручний підпис менеджера ресторану ОСОБА_1 у направленнях на перевірку.

За результатами перевірки складено акт від 21.06.2022 року №4417/13/04/РРО/ НОМЕР_1 (далі акт від 21.06.2022 року), згідно якого встановлено порушення вимог п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР. Зокрема, встановлено, що на товар, представлений до реалізації, відсутні прихідні накладні, а саме: 1) вино Terra Fresca 0,75 л, 8,5% 15 пляшок по ціні 500,0 грн на суму 7500,00 грн; 2) пиво три кеги «Hoogarden» по 20 л, 60 порцій по 0,3 л (на/в одному кезі). Загальна кількість 198 порцій по 0,3 л по 79,00 грн за 1 порцію на суму 15642,00 грн. Загальна вартість товару за цінами реалізації складала 23142,00 грн.

У п.4.1 акта перевірки менеджером товариства зроблено запис «зауваження до акта перевірки та перевіряючих немає».

У п.4.3 акта перевірки повідомлено, що «для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті, керівнику пропонується прибути до Головного управління ДПС у Львівській області на 10:00 год 30.06.2022 року».

До вказаного акта складено наступні додатки: Х-Звіт Р.Р.О. за 21.06.2022 року та пояснення менеджера ресторану ОСОБА_1 . Зміст цих пояснень є таким: «Я, ОСОБА_1 , працюю менеджером ТЗОВ «Крива Липа» по вул. Січових Стрільців, 3. На момент перевірки не представила накладні в повному обсязі, тому що знаходяться в бухгалтера на офісі».

На підставі акта перевірки від 21.06.2022 року №4417/13/04/РРО/ НОМЕР_1 , Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.07.2022 року №4683/13-01-07-09, згідно якого до ТЗОВ «Крива Липа», за порушення п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР, на підставі підп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та ст.20 Закону України №265/95-ВР, застосовано штраф у розмірі 23142,00 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що докази, подані позивачем, переконують у безпідставності позовних вимог. Натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 КАС України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій та рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно вимог п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Як передбачено до п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Вимогами пункту 80.1 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як передбачено п. 1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Вимогами пункту 5 статті 76 ПК України встановлено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Як встановлено судом, згідно наявних у матеріалах справи копії Акту перевірки, він містить перелік виявлених порушень, їх зміст та нормативне регулювання. Перевірка проведена в присутності представника позивача, який по закінченню перевірки ознайомивсь зі змістом акту та підписав його.

У акті містяться виявлені порушення а саме: відсутні прихідні накладні на вино Terra Fresca 0,75 л, 8,5% 15 пляшок по ціні 500,0 грн на суму 7500,00 грн; 2) пиво три кеги «Hoogarden» по 2,0 л, 60 порцій по 0,3 л (на/в одному кезі). Загальна кількість 198 порцій по 0,3 л по 79,00 грн за 1 порцію на суму 15642,00 грн. Загальна вартість товару за цінами реалізації складала 23142,00 грн. До вказаного акта складено наступні додатки: Х-Звіт Р.Р.О. за 21.06.2022 року та пояснення менеджера ресторану ОСОБА_1 . Зміст цих пояснень є таким: «Я, ОСОБА_1 , працюю менеджером ТЗОВ «Крива Липа» по вул.Січових Стрільців, 3. На момент перевірки не представила накладні в повному обсязі, тому що знаходяться в бухгалтера на офісі».

Пунктом 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажі товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язано вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно з статтею 20 Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість. Таким чином, фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які перебувають на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону №265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. До первинних документів, що є підставою для оприбуткування товару, належать накладні та товарно-транспортні накладні.

Відповідно до положень статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пункт 12 статті 13 Закону України №265/95-ВР передбачає альтернативні форми ведення обліку товарних запасів, а саме: облік товарних запасів на складах; облік товарних запасів за місцем їх реалізації; облік товарних запасів на складах та за місцем їх реалізації, і разом з цим, не містить імперативного припису щодо обов`язкового обліку товарних запасів виключно за місцем їх реалізації. Таким чином, фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, може бути застосована до суб`єкта господарювання лише у тому випадку, коли останній не веде облік товарів загалом.

Колегія суддів звертає увага на те, що позивачем до матеріалів позовної заяви долучено товаро-транспортні накладні на переміщення алкогольних напоїв від 31.05.2022 №4860/4068 та від 07.06.2022 №4845/4394 та видаткові накладні від 31.05.2022 №4860/4067, №4461/4068 та від 07.06.2022 №4845/4394 також було долучено товаротранспортні накладні від 15.02.2022 №НЛВ-024300, від 08.04.2022 №НЛВ-038213, від 13.04.2022 №НЛВ-039431, від 17.05.2022 №НЛВ-045444, від 11.06.2022 №НЛВ-049827, однак судом першої інстанції дані обставини залишились поза увагою.

Водночас, сама по собі відсутність на момент перевірки накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не вказує на неналежне ведення обліку товарних запасів на складі магазину і/або за місцем їх реалізації, відтак не може бути підставою для застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР (правова позиція Верховного Суду у постанові від 24.04.2020 по справі №803/1676/16).

У сукупності викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 20.07.2022 року №4683/13-01-07-09 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини у справі, тому апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги є підставними та обґрунтованими, такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.139 КАС України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви (2684 грн) та за подання апеляційної скарги (4026 грн).

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крива липа» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі №380/9784/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Крива липа» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 20.07.2022 року №4683/13-01-07-09 про застосування штрафу в сумі 23142,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крива липа» судовий збір у сумі 6710 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький