Справа № 500/7253/23
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7253/23

01 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому з урахуванням нової редакції позовної заяви (а.с.38-41), просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.10.2023 №17 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу з 07.08.2023 пенсію за віком згідно з пунктом 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу такі періоди роботи: з 01.01.1992 по 22.12.1992 в Установі АМ-244/к МВС СРСР, з 10.01.1993 по 26.11.1995 в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району, з 01.07.2000 по 17.07.2002 в Чортківській кондитерській фабриці.

В обґрунтування позову вказано, що позивач 04.10.2023 та 23.10.2023 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області із заявами про призначення їй пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.10.2023 №17 ОСОБА_1 відмовлено в призначені пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. При цьому до стажу не зараховано періоди роботи позивача: з 01.01.1992 по 22.12.1992 в Установі АМ-244/к МВС СРСР; з 10.01.1993 по 26.11.1995 в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району, оскільки відсутні накази і дата про прийняття та звільнення з роботи; з 01.07.2000 по 17.07.2002 в Чортківській кондитерській фабриці, оскільки період не підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень та зазначає, що у її трудовій книжці чітко зазначені відомості щодо роботи у спірні періоди, записи засвідчені підписами відповідальних осіб та скріплені печатками установ, де працювала позивач. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Стверджує, що з урахуванням спірних періодів та стажу, який підтверджений органами Пенсійного фонду (27 років 09 місяці 05 днів), її страховий стаж становитиме більше 30 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком у зв`язку з досягненням позивачем пенсійного віку 60 років.

Відтак позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим звернулась до суду з цим позовом та просить задовольнити його повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

Від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву та докази, витребувані ухвалою суду від 22.12.2023.

У відзиві на позов, зокрема, вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992. Також 23.12.2022 набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року".

Таким чином, пенсії громадянам, які проживали /працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом №1058-ІV. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

Оскільки в Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутня інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату позивачем внесків за період з 01.01.1992 по 22.12.1992, тому цей період роботи на території російської федерації не зарахований до її страхового стажу.

Щодо інших спірних періодів, то у відзиві, зокрема, вказано, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), відсутня інформація про нараховану заробітну плату та відомості про сплату позивачем страхових внесків (єдиного внеску) за період роботи з 01.07.2000 по 17.07.2002, тому немає підстав для

зарахування до страхового (трудового) стажу вказаного періоду роботи.

Крім того, записи трудової книжки серії НОМЕР_1 про роботу позивача з 10.01.1993 по 26.11.1995 не містять обов`язкового наказу (розпорядження) про прийняття та звільнення з роботи, а необхідних документів, виданих підприємством на підставі первинних документів за цей період роботи позивачем до органів Пенсійного фонду не надано, тому вказаний період до страхового стажу для призначення пенсії за віком не зараховано.

Страховий стаж позивача на дату звернення до органів Пенсійного фонду становить 27 років 09 місяців 05 днів, тому підстав для призначення їй пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не вбачається.

З огляду на вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.58-62).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 29.11.2023 та копія позовної заяви з додатками були доставлені в електронний кабінет Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 01.12.2023 та 29.11.2023 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.50, 53).

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 60 років, 04.10.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.69, 70).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 11.10.2023 №17 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У рішенні, зокрема, зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: за записами трудової книжки від 24.07.1981 НОМЕР_1 з 10.01.1993 по 26.11.1995, оскільки відсутній наказ, дата наказу про прийняття на роботу та дата наказу про звільнення; з 01.09.2000 по 17.07.2002, оскільки відсутні дані про роботу в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 (а.с.66).

23.10.2023 позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с.68).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.10.2023 №17 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні вказано, що вік заявника на дату звернення складає 60 років. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років.

Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років. Страховий стаж особи складає 27 років 09 місяців 05 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

з 01.01.1992 по 22.12.1992, оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про призупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991;

з 10.01.1993 по 26.11.1995, оскільки відсутні накази і дата про прийняття та звільнення з роботи, довідка про заробітну плату №52 від 07.10.2019 не підтверджена первинними документами;

з 01.07.2000 по 17.07.2002, оскільки не підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Для зарахування до страхового стажу періодів роботи: з 10.01.1993 по 26.11.1995 необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємствомна підставі первинних документів за час виконання роботи; з 01.07.2000 по 17.07.2002 необхідно надати довідку про заробітну плату, підтверджену первинними документами або сервісному центру Пенсійного фонду України за місцем звернення заявника ініціювати зустрічну перевірку (а.с.12).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 03.11.2023 (а.с.11).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернулась до суду з цим позовом.

Рішення, дії відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що є предметом цього позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , дата заповнення 24.07.1981 (а.с.75-80).

Розділ "Відомості про роботу" трудової книжки позивача містить записи щодо її трудової діяльності у спірні періоди:

Установа АМ-244/к МВС СРСР:

запис №7 від 13.10.1986, прийнята на роботу телефоністкою,

запис №8 від 25.01.1988, призначена в.о. секретаря-машиніста,

запис №9 від 22.12.1992, звільнена з роботи за власним бажанням.

Записи містять посилання на підставу їх внесення до трудової книжки, запис про звільнення засвідчений підписом відповідальної особи та скріплений печаткою установи (а.с.76);

Радгосп ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району:

запис №10 від 10.01.1993, прийнята на роботу в рільничу бригаду,

запис №11 від 26.11.1995, звільнена з роботи згідно поданої заяви.

Записи не містять посилання на підставу їх внесення до трудової книжки, а саме відсутні реквізити (номер та дата) наказу про прийняття позивача на роботу, а при зазначенні реквізитів наказу про звільнення з роботи вказано «Н.26 від», дата наказу нечитабельна. Запис про звільнення засвідчений підписом відповідальної особи та скріплений печаткою підприємства (а.с.76 зворот);

Чортківська кондитерська фабрика:

запис №12 від 12.02.1996, прийнята на роботу в карамельний цех,

запис №13 від 17.07.2022, звільнена з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Записи містять посилання на підставу їх внесення до трудової книжки, запис про звільнення засвідчений підписом відповідальної особи та скріплений печаткою підприємства (а.с.77).

Територіальним оганом Пенсійного фонду не зараховано період роботи позивача з 01.01.1992 по 22.12.1992 в Установі АМ-244/к МВС СРСР, оскільки відповідно до Закону України від 23.12.2022 «Про призупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода від 13.03.1992).

Відповідно до статті 1 Угоди від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Отже, дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

В силу положень статті 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 11 зазначеної Угоди від 13.03.1992, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.

Положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача з 01.01.1992 по 22.12.1992 в Установі АМ-244/к МВС СРСР. Дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 639 від 24.06.2023.

При цьому суд враховує, що 29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Постанова набрала чинності 02.12.2022.

Водночас, відповідно до пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а, від 17.06.2020 у справі №646/1911/17, від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 та від 06.07.2020 у справі №345/9/17.

Відтак, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні до страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії.

Суд відмічає, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірний період, вказана вище Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Окрім того, аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

З огляду на що, суд критично оцінює доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про те, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території рф лише по 31.12.1991.

01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст.417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР.

Проте суд зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, положення Закону №2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови №1328 з 02.12.2022.

Отже, у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації з 01.01.1992 по 22.12.1992.

Що стосується спірного періоду роботи ОСОБА_1 з 10.01.1993 по 26.11.1995 в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району, то такий не зараховано до її страхового стажу, оскільки, як вказано в оскаржуваному рішенні, відсутні накази і дата про прийняття та звільнення з роботи (а.с.12).

Водночас судом із копій трудової книжки позивача, що подавалась органу Пенсійного фонду разом із заявами про призначення пенсії, встановлено, що у записі №10 від 10.01.1993 про прийняття на роботу та записі №11 від 26.11.1995 про звільнення з роботи зазначено дати вчинення таких записів, однак вони не містять посилання на підставу їх внесення до трудової книжки, а саме відсутні реквізити (номер та дата) наказу про прийняття позивача на роботу, а при зазначенні реквізитів наказу про звільнення з роботи вказано «Н.26 від», дата наказу нечитабельна. Запис про звільнення засвідчений підписом відповідальної особи та скріплений печаткою підприємства (а.с.76 зворот).

Порядок ведення трудових книжок на момент внесення спірних записів (1993 та 1995 роки) було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162), а пізніше Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 162).

У свою чергу відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження (пункти 2.8, 2.9 Інструкції № 58).

Як встановлено судом та вказано вище, в записах щодо спірного періоду роботи позивача в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району не вказано реквізитів наказів, на підставі яких зроблено такі записи (а.с.4 зворот).

Поряд з цим суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також на підтвердження роботи у спірний період позивачем надано довідку про заробітну плату №52 від 07.10.2019, видану Джуринською сільською радою Чортківського району Тернопільської області на підставі книг по оплаті праці за 1993, 1994, 1995 роки, яка містить інформацію про суми заробітної плати ОСОБА_2 в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району за 1993-1995 роки та вироблені людино-дні (а.с.30). Однак в оскаржуваному рішенні вказано, що така довідка не підтверджена первинними документами. Разом з тим, відповідачами не надано до суду інформації про те, що ними проводилася відповідна перевірка правомірності виданої довідки і її результатів.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, запис про звільнення засвідчений підписом відповідальної особи та скріплений печаткою підприємства, відтак ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу. Водночас виявлені територіальним органом Пенсійного фонду недоліки у заповненні записів трудової книжки позивача, за правильність внесення яких працівник не відповідає, не можуть нівелювати відомості про трудову діяльність особи та позбавляти її права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею стажу.

Таким чином, відповідач протиправно не зарахував спірний період роботи позивача в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району до страхового стажу позивача.

Також до стажу позивача не зараховано період роботи з 01.07.2000 по 17.07.2002 в Чортківській кондитерській фабриці, оскільки не підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що в довідці форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості про сплату Чортківською кондитерською фабрикою страхових внесків за позивача у липні та серпні 2000 року та відповідно зазначено про кількість днів трудових відносин у ці місяці: 2 дні у липні та 1 день у серпні (а.с.72). Таким чином, з періоду роботи в Чортківській кондитерській фабриці з 01.07.2000 по 17.07.2002 позивачу зараховано до страхового стажу 3 дні, що вбачається з розрахунку стажу, наданого органом Пенсійного фонду (а.с.65).

Водночас положення Закону №1058-ІV набрали чинності з 01.01.2004 і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак відсутність відомостей про сплату страхових внесків за застраховану особу позивача у період з 01.07.2000 по 17.07.2002 у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування не впливає на підтвердження страхового стажу особи.

Такий період підлягає зарахуванню в повному обсязі відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 .

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.10.2023 №17 в частині відмови ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи є протиправним та підлягає скасуванню.

За встановлених у цій справі обставин наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.01.1992 по 22.12.1992 в Установі АМ-244/к МВС СРСР, з 10.01.1993 по 26.11.1995 в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району, з 01.07.2000 по 17.07.2002 в Чортківській кондитерській фабриці (за виключенням вже зарахованих періодів).

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 07.08.2023, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнула віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто набула право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачами страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 27 років 09 місяців 05 днів (а.с.65), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.12). При цьому у разі зарахування вищевказаних періодів роботи позивача її страховий стаж становитиме понад 30 років та є достатнім для призначення пенсії за віком, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.10.2023 №17, яким позивачу відмовлено у призначені пенсії за віком.

Застосовуючи механізм захисту права позивача на пенсію, порушеного відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як суб`єктом владних повноважень, суд вважає, що з урахуванням повноважень, наданих суду частиною другою статті 245 КАС України, в частині позовної вимоги зобов`язального характеру позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідного територіального органу Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV.

Отже, на переконання суду, належним і ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати спірні періоди до страхового стажу та призначити пенсію, а не повторно розглянути заяву про призначення пенсії, оскільки за встановлених у справі обставин є достатні підстави суду стверджувати про виконання позивачем умов для призначення пенсії за віком, а спосіб захисту порушеного права має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Відтак пенсію позивачу необхідно призначити з 07.08.2023, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку (60 років), зважаючи на те, що позивач звернулася за пенсією 04.10.2023 та 23.10.2023, тобто до спливу трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку.

Також суд звертає увагу, що права позивача іншим відповідачем у справі Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області не порушено, цей територіальний орган Пенсійного фонду не здійснював розгляд заяви позивача, не приймав рішення про відмову у призначенні пенсії, позовні вимоги до цього відповідача відсутні, а відтак в позові до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області слід відмовити.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

При цьому суд вважає, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору відповідно до частини першої статті 139 КАС України, адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірних дій суб`єкта владних повноважень, спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується з неправильним визначенням позивачем відповідача у справі, а саме зазначення одним з відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, який не має відповідати за позовними вимогами.

Відтак відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 06.11.2023 (а.с.31).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.10.2023 №17 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.01.1992 по 22.12.1992 в Установі АМ-244/к МВС СРСР, з 10.01.1993 по 26.11.1995 в радгоспі ім. 30-річчя Перемоги Чортківського району, з 01.07.2000 по 17.07.2002 в Чортківській кондитерській фабриці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.08.2023.

У задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вулиця Чекірди Гната, 10, місто Хмельницький, 29013, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 01.01.2024 у зв`язку з перебуванням судді Чепенюк О.В. у період з 25.12.2023 по 29.12.2023 включно у додатковій відпустці (рішення ухвалене у перший робочий день після виходу судді з відпустки).

Суддя Чепенюк О.В.