Справа № 520/37612/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позову без руху

02 січня 2024 р. справа № 520/37612/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі за матеріалами позову ОСОБА_1 (далі за тесктом - Позивач №1), ОСОБА_2 (далі за текстом - Позивач №2), ОСОБА_3 (далі за текстом - Позивач №3), ОСОБА_4 (далі за текстом - Позивач №4) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про: 1) визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 24.10.2016 року у формі подання «Про скасування рішення про оформлення набуття громадянства», яким скасовано рішення УМВС України в Харківській області від 03.07.2006 року про набуття громадянства України громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 2) зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ГУ МВС України в Харківський області 08.08.2006 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом видалення з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України; 3) зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 18.12.2007 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом видалення з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України; 4) зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 оформлено 30.08.2012 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом видалення з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України; 5) зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 оформлено 10.06.2014 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом видалення з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України, -

встановив:

З викладених у позові доводів слідує, що Позивач №1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , до набуття громадянства України знаходився у громадянстві Республіки Азербайджан, набув громадянство України за рішенням УМВС України в Харківській області від 03.07.2006р. у зв`язку із постійним проживанням на території України станом на 24.08.1991р. (тобто у віці повних 24 років) згідно з рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 16.06.2006р. у справі №6-124806, був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 08.08.2006р. та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 від 16.11.2006р., знаходження Позивача №1 у громадянстві України було припинено рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 24.10.2016р.

Позивач №2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 на території Республіки Азербайджан, набув громадянство України за рішенням УМВС України в Харківській області від 03.07.2006р. у зв`язку із постійним проживанням батька - Позивача №1 на території України станом на 24.08.1991р. (тобто у віці повних 24 років) згідно з рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 16.06.2006р. у справі №6-124806, був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 від 07.12.2007р. та серії НОМЕР_2 від 18.12.2007р., а також паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 від 06.07.2011р., знаходження Позивача №2 у громадянстві України було припинено рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 24.10.2016р.

Позивач №3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 на території Республіки Азербайджан, набув громадянство України за рішенням УМВС України в Харківській області від 03.07.2006р. у зв`язку із постійним проживанням батька - Позивача №1 на території України станом на 24.08.1991р. (тобто у віці повних 24 років) згідно з рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 16.06.2006р. у справі №6-124806, був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_8 від 25.10.2010р. та паспортом громадянина України від 30.08.2012р. серії НОМЕР_3 (у зв"язку із укладенням шлюбу та зміною дівочого прізвища на прізвище чоловіка - ОСОБА_8 ), знаходження Позивача №3 у громадянстві України було припинено рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 24.10.2016р.

Позивач №4 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 на території Республіки Азербайджан, набув громадянство України за рішенням УМВС України в Харківській області від 03.07.2006р. у зв`язку із постійним проживанням батька - Позивача №1 на території України станом на 24.08.1991р. (тобто у віці повних 24 років) згідно з рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 16.06.2006р. у справі №6-124806, був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 від 14.10.2011р., а також паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_9 від 03.08.2016р., знаходження Позивача №2 у громадянстві України було припинено рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 24.10.2016р.

Згідно з ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.160 КАС України позов може бути поданий позивачем, тобто одним конкретним учасником суспільних відносин у розумінні п.8 ч.1 ст.4 КАС України.

Права на подачу одного позову одразу декількома окремими позивачами нормами КАС України не передбачено.

Частиною 1 ст.172 КАС України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

За правилами ч.2 ст.172 КАС України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Суд відмічає, що приписи ч.1 ст.172 КАС України кореспондують положенням ч.1 ст.21 КАС України, де указано, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Відтак, для одночасного заявлення в одному позові декількох вимог про скасування різних правових актів суб"єкта владних повноважень необхідними умовами є існування хоча б одного із перелічених факторів: 1) пов"язаність цих вимог між собою; 2) пов`язаність вимог між собою підставою виникнення; 3) пов`язаність вимог між собою поданими доказами; 4) співвідношення вимог як основної вимоги та похідних позовних вимог.

При цьому, положення ч.2 ст.172 КАС України не поширюються на випадок одночасного заявлення позивачем в одному позові декількох вимог або на випадок заявлення одного позову одразу декількома позивачами, позаяк призначені для регламентування випадків об"єднання в одне провадження справ за правильно оформленими позовами.

Отже, процесуальний закон не передбачає можливості заявлення одного позову одночасно декількома різними позивачами - самостійними та окремими учасниками суспільних відносин, кожен з яких має власний матеріальний інтерес до вирішення спору.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що позов оформлений без дотримання вимог ч.1 ст.160 і ч.1 ст.172 КАС України і тому підлягає залишенню без руху.

Також в оформленні матеріалів адміністративного позову судом виявлено недолік у вигляді відсутності доказів оплати судового збору, що не відповідає положенням ч. 3 ст. 161 КАС України.

У межах поданого одного позову заявником поєднано одночасно декілька різних та самостійних основних вимог немайнового характеру, а саме: 1) визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 24.10.2016 року у формі подання «Про скасування рішення про оформлення набуття громадянства», яку поєднано із похідною вимогою про зобов`язання відповідача поновити паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ; 2) визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 24.10.2016 року у формі подання «Про скасування рішення про оформлення набуття громадянства», яку поєднано із похідною вимогою про зобов`язання відповідача поновити паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ; 3) визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 24.10.2016 року у формі подання «Про скасування рішення про оформлення набуття громадянства», яку поєднано із похідною вимогою про зобов`язання відповідача поновити паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ; 4) визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 24.10.2016 року у формі подання «Про скасування рішення про оформлення набуття громадянства», яку поєднано із похідною вимогою про зобов`язання відповідача поновити паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 .

Процесуальна вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією окремою самостійною вимогою, а отже, оплачується судовим збором як за одну вимогу немайнового/майнового характеру.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В матеріалах справи докази сплати судового збору відсутні.

Отже, з огляду на зміст заявлених вимог та положення Закону України "Про судовий збір" для усунення недоліку позивачу належить доплатити судовий збір та подати до суду оригінал документу про оплату судового збору у розмірі 4.294,40 грн на рахунок - UA4020661, одержувач - ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код одержувача - 37874947, банк одержувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Окрім того, у спірних правовідносинах наявні ознаки звернення до суду із пропущенням 6-місячного строку.

Строк звернення до суду у спірних правовідносинах встановлений ч.2 ст.122 КАС України, складає 6 місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася про порушене право або повинна була дізнатися про порушене право.

Згідно з п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу зобов`язані забезпечити належне та своєчасне виконання процесуальних обов`язків, у тому числі і стосовно дотримання строку звернення до суду та стосовно належності оформлення позову.

Суд зауважує, що нормами КАС України не розкрито зміст правових категорій "поважна причина пропуску процесуального строку", "дата, коли особа дізналась про порушення права", "дата, коли особа повинна була дізнатись про порушення права", але відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при застосуванні норми права суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Висновки Верховного Суду з приводу застосування ст.ст.118, 121-123 КАС України викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. по справі №990/154/22, у постанові Верховного Суду від 12.09.2019р. по справі №826/3318/17, у постанові Верховного Суду від 28.03.2023р. по справі №826/3318/17, постанові Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19, постанови Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21, постанові Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020, постанові Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, постанові Верховного Суду від 10.01.2023р. у справі №640/3489/21.

Так, за правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. у справі №990/154/22: 1) порівняльний аналіз словоформ "дізналася" та "повинна була дізнатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.

До кола поважних причин пропуску процесуального строку можуть бути віднесені реально існуючі обставини фактичної дійсності, які не залежать від внутрішньої волі заінтересованої особи, мали місце протягом перебігу пропущеного строку і створюють істотні та об"єктивно непереборні чи нездоланні перешкоди або труднощі у виконанні конкретної процесуальної дії у межах встановленого законом проміжку часу, у тому числі і дії з подання позову (постанова Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19, постанова Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21).

Докази існування цих обставин про поважні причини пропуску строку звернення до суду відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, де указано, зокрема, що суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою.

Указане обумовлено тим, що згідно з п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує - чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними і у силу ч.2 ст.19 Конституції України не має повноважень діяти у будь-який інший спосіб, у тому числі витребовувати докази з власної ініціативи або відкладати вирішення даного питання на подальше з метою пересвідчення в обізнаності позивача як учасника суспільних відносин із станом власних прав (інтересів) та обов"язків.

Отже, саме на стадії вирішення питання про прийняття позову до розгляду суд повинен визначитись із достатністю підстав для визнання причин пропуску строку на звернення до суду поважними, для чого повинен дослідити та оцінити саме надані позивачем докази виключно у контексті подання позову із дотриманням вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ч.2 ст.171 КАС України.

Відтак, позивач під час звернення до суду у тексті відповідного процесуального документа повинен зазначити дату обізнаності з порушенням права та подати на підтвердження власних доводів з даного приводу належні, допустимі, достатні та достовірні докази, а суд повинен перевірити юридичну спроможність та фактичну доказанність задекларованого позивачем твердження, але не має обов`язку у разі невиконання позивачем вимог процесуального закону у цій частині за власною ініціативою пересвідчуватись у справжньому існуванні будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду, окрім тих, які були зазначені власне позивачем.

При цьому суд зважає, що за правовою позицією, сформульованою у постанові Верховного суду від 14.09.2023р. у справі №520/12477/22: 1) поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.; 2) Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.; 3) Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.; 4) Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Також суд зважає, що за правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2023р. у справі №990/139/23 «Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.».

Стосовно строку звернення до суду Позивача №1 суд зазначає, що про існування оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень Позивачу №1 не могло бути невідомо пізніше від дати звернення до суду у межах справи №520/26872/21, де позов був підписаний представником Позивача №1 - адв. Вітер Наталією Вікторівною - 11.12.2021р., а до складу матеріалів позову було включено копію рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 24.10.2016 року у формі подання «Про скасування рішення про оформлення набуття громадянства».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2023р. у справі №520/26872/21 позов Позивача №1 було залишено без розгляду.

Постановою Другого апеляційного суду від 20.07.2023р. у справі №520/26872/21 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2023р. у справі №520/26872/21 була залишено без змін у зв"язку із належним сповіщенням Позивача №1 про дати судових засідань у спосіб направлення судових повісток про дати судових засідань на електронну адресу представника позивача через підсистему ЄСІТС - Електронний суд.

Заміна Позивачем №1 представника - адв. Вітер Наталії Вікторівни на іншого представника - адв. Вітер Геннадія Романовича у даному конкретному випадку не може бути визнана судом поважною причиною пропуску строку на звернення до суду.

Подача новим представником Позивача №1 - адв. Вітер Геннадієм Романовичем нового звернення до відповідача і отримання у відповідь на це звернення копії оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень також не може бути кваліфікована судом як подія початку перебігу строку звернення до суду, позаяк у дійсності є початком процесу реального захисту порушеного права учасника суспільних відносин, про порушення якого Позивач №1 не міг не довідатись раніше.

Суд зауважує, що отримання учасником суспільних відносин копії рішення суб"єкта владних повноважень та формування власного ставлення до цього правового акту (у тому числі і за рахунок отримання професійної правничої допомоги адвоката) є моментом формування власної правової позиції, а не моментом обізнаності із фактом порушення власного права у тому випадку, коли суть та специфіка відповідних правовідносин виключає ймовірність (можливість) необізнаності особи із погіршенням правового становища.

У даному конкретному випадку безумовними юридичними наслідками оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень є втрата учасником суспільних відносин можливості використання паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон у відносинах з органами державної влади України на території України.

Оскаржене рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 24.10.2016 року у формі подання «Про скасування рішення про оформлення набуття громадянства» створило для Позивача №1 такі наслідки саме з 24.10.2016р. та з 12.12.2016р. (дата внесення відомостей про недійсність паспорту до відповідної автоматизованої інформаційної системи).

Виданий Позивачу №1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон повинен був припинити дійсність із збігом строку у 10 років від календарної дати видачі - тобто з 16.11.2016р.

Отже, відносно Позивача №1 у матеріалах позову існують дві календарні дати обізнаності з порушенням власного права - дата закінчення строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон (16.11.2016р.) та дата звернення до суду із позовом про скасування оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень у справі №520/26872/21 (11.12.2021р.).

Наведені у клопотанні від 24.12.2023р. причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані судом поважними, позаяк не належать до факторів нездоланної та непереборної дії, а пов"язані суто із обраною Позивачем №1 тактикою та стратегією захисту власного права та заміною одного представника - авд. ОСОБА_9 на іншого представника - адв. Вітер Геннадія Романовича.

Окрім того, суд зважає, що новий позов про скасування оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень було подано представником Позивача №1 до суду - 26.12.2023р., тобто у явно та очевидно нерозумний строк від дати прийняття постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2023р. у справі №520/26872/21, якою було завершено апеляційний розгляд справи за попереднім аналогічним позовом Позивача №1.

Тому клопотання про поновлення Позивачу №1 строку на звернення до суду у справі №520/37612/23 слід залишити без задоволення.

Стосовно строку звернення до суду Позивача №2 суд зазначає, що про існування оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень Позивачу №2 не могло бути невідомо пізніше від дати закінчення строку дії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 від 18.12.2007р. (до якого при досягненні Позивачем №2 віку у 25 років підлягала вклеюванню фотокартка - 12.10.2016р.) та дати закінчення строку дії паспорта громадянина для виїзду за кордон (06.07.2021р.).

Стосовно строку звернення до суду Позивача №3 суд зазначає, що про існування оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень Позивачу №3 не могло бути невідомо пізніше від дати закінчення строку дії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 від 30.08.2012р. (до якого при досягненні Позивачем №3 віку у 25 років підлягала вклеюванню фотокартка - 02.02.2018р.).

Стосовно строку звернення до суду Позивача №4 суд зазначає, що про існування оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень Позивачу №4 не могло бути невідомо пізніше від дати закінчення строку дії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 від 14.10.2011р. (до якого при досягненні Позивачем №4 віку у 25 років підлягала вклеюванню фотокартка - 02.11.2019р.)

Наведені у клопотанні від 24.12.2023р. причини пропуску строку звернення до суду Позивача №2, Позивача №3, Позивача №4 не можуть бути визнані судом поважними, позаяк не належать до факторів нездоланної та непереборної дії, а фактично ґрунтуються на припущенні про невикористання цими учасниками суспільних відносин паспортів громадянина України з календарної дати прийняття оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень та недотриманні вимог закону стосовно своєчасного вклеювання до паспорта громадянина України фотокартки при досягненні особою 25-річного віку.

Тому клопотання про поновлення Позивачу №2, Позивачу №3, Позивачу №4 строку на звернення до суду у справі №520/37612/23 слід залишити без задоволення.

До того ж за відсутності у тексті клопотання юридично спроможних та обґрунтованих доводів про протилежне суд критично ставиться до реальності існування ситуації, коли Позивач №1 - батько Позивача №2, Позивача №3, Позивача №4 не сповістив своїх рідних дітей про існування оскарженого рішення суб"єкта владних повноважень про припинення знаходження в громадянстві України самого Позивача №1.

За таких обставин, суд доходить до переконання про те, що матеріали позову не містять достатніх підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Викладене зумовлює залишення позову без руху відповідно до ст. 169 КАС України з встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 21, 160, 161, 169, 171, 172, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

1. Клопотання про поновлення строку звернення до суду Позивачу №1, Позивачу №2, Позивачу №3, Позивачу №4 - залишити без задоволення.

2. Позов - залишити без руху.

3. Надати час для усунення недоліків - 10 днів від дати отримання цієї ухвали.

4. Встановити способом усунення недоліків подання до суду доказів сплати судового збору; необхідної кількості примірників позову, оформленого відповідно до ст.ст.160, 161, ч.1 ст.172 КАС України в частині кількості позивачів; юридично умотивованого та документально доведеного клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду разом із доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду.

5. Роз`яснити, що невиправлення недоліків в оформлення позову зумовлює повернення позову.

6. Роз`яснити, що ухвала набирає законної сили з моменту підписання, оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Сліденко