Справа № 600/4143/23-а
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 600/4143/23-а
РІШЕННЯ

іменем України

02 січня 2024 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отримані предмети речового майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути кошти за вартість предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився, на загальну суму 16466,25 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 , відповідача виключено зі списку особового складу військової частини відповідно до підпункту «в» (у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому відповідач має відшкодувати вартість предметів речового майна, строки експлуатації (носіння) яких не закінчився у розмірі 16466,25 грн.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов. Тому відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.10.2021 №218, старшого солдата ОСОБА_1 призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) 105-РС від 28.10.2021 на посаду старшого стрільця 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1

З 28 жовтня 2021 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , та на всі види забезпечення, в тому числі речового.

Згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.11.2022 по справі №727/8738/22 (набрав законної сили 31.01.2023) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання на підставі ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.04.2023 № 102, старшого солдата ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 17-РС від 05.03.2023 згідно підпункту «в» (у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З 05.04.2023 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, в тому числі речового. Абзацами 8-9 пункту 6 даного наказу визначено утримати грошові кошти за недоніс речового майна у сумі 5538 грн. 85 коп. та 10927 грн. 40 коп. відповідно.

Під час звільнення з відповідача не було утримано грошові кошти за недоніс речового майна на загальну суму 16466, 25 грн. згідно довідок-розрахунків №15 від 27.03.2023 (на суму 5538 грн. 85 коп.) та №17 від 27.03.2023 (на суму 10927 грн. 40 коп.).

Надаючи правову оцінку обставинам що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей урегульовані Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Абзацами 1-2 частини першої статті 9-1 Закону № 2011-XII передбачено, що продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за № 768/28898, затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція № 232).

Правилами абзацу другого пункту 9 Інструкції № 232 передбачено, що строки носіння або експлуатації предметів речового майна особистого користування, що видається офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, обчислюються з дня виникнення в них права на його отримання. Речове майно особистого користування, видане зазначеним особам, обліковується за місяцем виникнення права на отримання цього майна.

Відповідно до абзацу 7 пункту 4 розділу ІІІ Інструкції № 232 у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Відповідно до довідок-розрахунків №15 від 27.03.2023 та №17 від 27.03.2023 сума за недоніс речового майна становить 16466, 25 грн.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.04.2023 №102 визначено утримати грошові кошти за інвентарне речове майно яке було втрачено в сумі 5538,85 грн. згідно довідки-розрахунку №15 від 27.03.2023 та грошові кошти за недоніс речового майна в сумі 10927,40 грн згідно довідки-розрахунку №17 від 27.03.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач звільнений з військової служби відповідно до підпункту «в» (у зв`язку із набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому останній зобов`язаний відшкодувати суму вартості виданих йому предметів речового майна, строки носіння яких не закінчились у сумі 16466, 25 грн.

Оскільки станом на час подання позову та судового розгляду справи відповідач не відшкодував вартість предметів речового майна, строки носіння яких не закінчився, суд вважає доведеним право позивача на стягнення такого відшкодування в сумі 16466,25 грн.

А відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача судових витрат із сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість виданих йому предметів речового майна , строки носіння яких не закінчилися, на загальну суму 16466 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 25 коп.

Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 )
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.І. Тарновецький