Справа № 160/8112/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/8112/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року (головуючий суддя Жукова Є.О.)

в адміністративній справі №160/8112/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 19.04.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровської області, що виразилася у не скасуванні податкової застави, зареєстрованої в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 23.08.2018 за №17043860;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії - звільнити майно ОСОБА_1 з податкової застави, зареєструвати у Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинення/скасування податкової застави №17043860.

Позов обґрунтовано тим, що 14.03.2023 р. з метою реалізації свого права на розпорядження належним йому майном (продажу) позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області. За інформацією, що міститься у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, було встановлено, що 23.08.2018 14:12:57 за №17043860 реєстратором: Роденко Павло Анатолійович, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (в стані припинення з 02.08.2019), зареєстровано обтяження рухомого майна - податкову заставу, об`єкт обтяження: майно платника податків згідно Акту опису майна від 17.08.18 №17, підстава реєстрації запису про обтяження - ст. 88, 89 Податкового кодексу України. На час звернення до суду з цим позовом, наявність податкової заяви підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17043860. 14.03.2023 р. позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просить відкликати повідомлення рішення від 30.06.2015 та 05.08.2016, та зняти арешт з належного йому майна. Позивач посилався на те, що зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті помилково, всупереч вимогам чинного законодавства, з часу їх прийняття пройшло 2814 та 2412 днів відповідно, а відтак, податковий борг є безнадійним і підлягає списанню (як і пеня та штрафні санкції, нараховані за невиконання зобов`язання). Заява прийнята відповідачем до розгляду 17.03.2023, про що свідчить штамп про отримання, проставлений відповідачем на копії заяви. Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №23261/6/04-36-13- 11-16 від 06.04.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Відповідач обґрунтував відмову у зняття податкової застави тим, що за даними інформаційно-комунікаційної системи контролюючого органу в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 станом на 05.04.2023 р. обліковується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб на суму 50000 грн. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача по визнанню податкового боргу безнадійним, а також відмову у припиненні/скасуванні податкової застави.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки контролюючим органом не приймалось рішення про списання безнадійного податкового боргу, а позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, в розумінні норм ст.ст. 73, 74 КАС України щодо списання податкового боргу, як безнадійного, так і щодо списання контролюючим органом податкового боргу, як безнадійного, рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили щодо визнання у судовому порядку податкового боргу, за означеними податковими повідомленнями-рішеннями від 30.06.2015 р. та від 05.08.2016 р., безнадійного, відсутні й підстави для зобов`язання відповідача звільнити майно з податкової застави та зареєструвати у Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинення/скасування податкової застави скасування обтяження № 17043860.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Вказує, що позивач є власником транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2013, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . 14.03.2023 з метою реалізації свого права на розпорядження належним йому майном (продажу) позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області. За інформацією, що міститься у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, встановлено, що 23.08.2018 14:12:57 за №17043860 реєстратором: Роденко Павло Анатолійович, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (в стані припинення з 02.08.2019), зареєстровано обтяження рухомого майна - податкову заставу, об`єкт обтяження: майно платника податків згідно Акту опису майна від 17.08.18 №17, підстава реєстрації запису про обтяження - ст. 88, 89 Податкового кодексу України. На час звернення до суду з цим позовом, наявність податкової заяви підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17043860. Перевіривши інформацію щодо наявності податкового боргу в особистому кабінеті платника податків, позивач виявив записи про нарахування транспортного податку, податковий період: 2015 рік у розмірі 25000 грн, 2016 рік у розмірі 25000 грн. Жодних податкових повідомлень-рішень, які можливо було би оскаржити в адміністративному або судовому порядку, позивачу не надходило. Акт опису майна від 17.08.2018 №17 також позивачу не надходив, що позбавило позивача можливості подати свої заперечення 14.03.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просить відкликати повідомлення рішення від 30.06.2015 та 05.08.2016, та зняти арешт з належного йому майна. Позивач посилався на те, що зазначені податкові повідомлення рішення прийняті помилково, всупереч вимогам чинного законодавства, з часу їх прийняття пройшло 2814 та 2412 днів відповідно, а відтак, податковий борг є безнадійним і підлягає списанню (як і пеня та штрафні санкції, нараховані за невиконання зобов`язання). Заява прийнята відповідачем до розгляду 17.03.2023, про що свідчить штамп про отримання, проставлений відповідачем на копії заяви. Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №23261/6/04-36- 13- 11-16 від 06.04.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Відповідач обґрунтував відмову у зняття податкової застави тим, що за даними інформаційно- комунікаційної системи контролюючого органу в інтегрованих картках платника податків ОСОБА_1 станом на 05.04.2023 обліковується податковий борг по транспортному податку з фізичних осіб на суму 50000 грн.

Зауважує, що стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним. У разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення цього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що в інтегрованих картках платника податку ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 50 117,56 грн.: по транспортному податку з фізичних осіб (ККДБ 18011000) в сумі 50 000грн.; по земельному податку з фізичних осіб (ККДБ 18010700) в сумі 117,56грн. На виконання вимог ст.89 ПКУ складено акт опису майна від 17.08.2018 №17, податкову заставу зареєстровано в Державному реєстрі рухомого майна 23.08.20018 №17043860. Податковими повідомленнями-рішеннями від 30.06.2015р. №16114-04 та від 05.08.2016р. №161114-04 визначено податкові зобов`язання на суму 25000грн. та на суму 25 000 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 витребувано у позивача ОСОБА_1 та відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області докази (за необхідності письмові пояснення) щодо таких питань:

- чи вчинялися Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області дії щодо стягнення податкового боргу, який став підставою для обтяження рухомого майна ОСОБА_1 та податкової застави? Якщо вчинялися, то зазначити, які саме дії?

Чи направлялися Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на адресу ОСОБА_1 :

- акт опису майна від 17.08.2018 №17,

- рішення про податкову заставу, що зареєстровано в Державному реєстрі рухомого майна 23.08.20018 №17043860;

- податкові повідомлення-рішення від 30.06.2015р. №16114-04 та від 05.08.2016р. №161114-04 про визначення податкових зобов`язань на суму 25000грн. та на суму 25 000 грн.?

На виконання зазначеної ухвали позивач надав пояснення, згідно яких зазначено, що в нього відсутні докази, про які зазначає суд. При цьому надає пояснення, що відповідно до даних веб-сайту «Судова влада України» у період з 01.01.2013 по 18.04.2023 року в органах примусового виконання рішень виконавчих проваджень з ОСОБА_1 на виконанні не перебувало.

При цьому, рішення про податкову заставу та ППР від 2015 та 2016 років на суму 25000грн. на його адресу не надходили.

Відповідач не надав будь якої відповіді на виконання ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що в інтегрованих картках платника податку ОСОБА_1 обліковується податковий борг на загальну суму 50 114,88 грн, в тому числі по транспортному податку з фізичних осіб (ККДБ 18011000) в сумі 50 000грн.; по земельному податку з фізичних осіб (ККДБ 18010700) в сумі 114,88 грн. на підставі податкових повідомлень-рішень від 30.06.2015 р. за №16114-04 на суму 25000грн. та від 05.08.2016 р. за №161114-04 на суму 25 000грн.

14.03.2023 р. позивачем ОСОБА_1 направлено заяву на адресу керівника ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо відкликання податкових повідомлень-рішень від 30.06.2015 р. та від 05.08.2016 р., як такі, що втратили свою чинність та знати арешт з майна.

06.04.2023 р. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області направлено на адресу ОСОБА_1 лист, зазначивши, що у ГУ ДПС у Дніпропетровській області відсутні законні підстави для відкликання податкових повідомлень-рішень по транспортному податку з фізичних осіб, списання податкової заборгованості (визнання її безнадійною) та звільнення майна ОСОБА_1 з-під податкової застави.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача по визнанню податкового боргу безнадійним, а також протиправною відмову у припиненні/скасуванні податкової застави.

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Визначення поняття «податкова застава» наведене у підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, за яким податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом.

Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.4 статті 36 цього кодексу виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Статтею 37 Податкового кодексу України врегульоване питання виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, пунктом 37.3 встановлено, що підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є:

37.3.1. ліквідація юридичної особи;

37.3.2. смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою;

37.3.3. втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом;

37.3.4. скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

За приписами пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Поняття безнадійного податкового боргу визначено у підпункті 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення;

в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими;

ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, що не перевищує 25 відсотків мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб);

д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв`язку з його ліквідацією;

е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року;

є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості;

ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією;

До безнадійної заборгованості банків може бути віднесена сума боргу за фінансовим кредитом, у тому числі сума основної заборгованості та/або сума нарахованих доходів, за яким прострочення погашення суми боргу (його частини) становить понад 360 днів, крім боргу за фінансовими кредитами осіб:

пов`язаних з таким кредитором;

які перебувають з таким кредитором у трудових відносинах;

які перебували з таким кредитором у трудових відносинах, та період між датою звільнення таких осіб та датою прощення їхньої заборгованості не перевищує три роки".

В межах спірних правовідносин позивач вважає, що заборгованість є безнадійною, оскільки є заборгованістю за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності (абзац а) підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу).

Відповідно пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

За змістом пунктів 88.1 та 88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Підстави виникнення права податкової застави визначені пунктом 89.1 статті 89 Податкового кодексу, відповідно до якого право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (підпункт 89.1.2).

Згідно з пунктом 89.8 статті 89 цього кодексу контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Підстави та строки звільнення майна платника податків з податкової застави встановлені пунктом 93.1 статті 93 Податкового кодексу України, за приписами якого майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

93.1.1. отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку;

93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним;

93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;

93.1.4. отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання.

93.1.6. отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 93.2 статті 93 цього кодексу підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Пунктом 93.3 статті 93 кодексу передбачено, що порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику Пунктами першим та другим розділу VI Порядку

застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 р. № 586, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 р. за № 859/30727, визначено, що у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення (додаток 7).

Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.

Таким чином, підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави є одна з наступних підстав:

отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку;

визнання податкового боргу безнадійним;

набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства;

отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання;

отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

В контексті спірних правовідносин такими підставами можуть бути:

1) отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку;

2) визнання податкового боргу безнадійним;

3) отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання.

Статтею 101 Податкового кодексу України регулюється питання списання безнадійного податкового боргу, відповідно до пункту 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Згідно з пунктом 101.2 статті 101 цього кодексу під терміном "безнадійний" розуміється:

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка:

визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом;

101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим Наказ Міністерства фінансів України 28 липня 2022 року № 220 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2022 р. за № 908/38244 (Порядок №220).

Відповідно до пункту 3 Порядку №220, визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється територіальними органами ДПС на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу для кожного з випадків, визначених пунктом 2 цього розділу.

Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі штрафні санкції, пеня, нараховані на такий податковий борг.

Визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється територіальними органами ДПС на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС станом на день виникнення безнадійного податкового боргу для кожного з зазначених вище випадків.

Списання податкового боргу відбувається на підставі рішення, прийнятого керівником територіального органу ДПС за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу.

Рішення про списання оформляється на бланку за формою згідно з додатком до Порядку № 220.

Тобто, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом.

Матеріалами справи підтверджується, що податкова застава застосована контролюючим органом у зв`язку з наявністю у позивача як платника податку податкового боргу з транспортного податку, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень, а саме:

від 30.06.2015 р. за №16114-04 на суму 25000 грн.

від 5.08.2016 р. №16114-04 на суму 25000грн.,

Водночас, станом на звернення позивача до суду минув строк давності у 1095 днів щодо вказаного податкового боргу.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач вчиняв будь-які дії щодо стягнення вказаного боргу.

Водночас відповідач не приймає рішення про визначення такого боргу як безнадійного та списання його.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції така бездіяльність відповідача порушує права позивача.

Зокрема, у зв`язку з наявністю податкової застави, зареєстровано 18.04.2023 р. за №17043860 публічне обтяження податкова застава майна платника податків згідно з актом опису майна від 17.08.2018 р. №17, боржник ОСОБА_1 , обтяжувач ГУ ДПС у Дніпропетровській області, що перешкоджає позивачу вільно володіти своїм майном.

Слід зазначити, що аналіз приведених вище норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом (за виключення певних обставин, зокрема сплину строку податкового зобов`язання).

Відповідач зазначає, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок є не виконаним.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що словосполучення «минув строк позовної давності» означає, що протягом і в межах цього строку контролюючим органом не було вжито заходів, направлених на його стягнення, або вжиті заходи не призвели до його погашення (тобто, захід примусу, вчасно вжитий відповідачем для стягнення податкового боргу, ще не отримав свого результату (як позитивного, так і негативного), тому податковий борг не відповідає критерію безнадійності в розумінні ПК України.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Верховного Суду від 01.02.2021 року у справі №2a-3025/11/0970 (адміністративне провадження №К/9901/37631/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріали справи не містять підтвердження, що контролюючим органом було вжито заходів щодо зазначеного податкового боргу за 2015 та 2016 роки. Отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду підлягають розподілу витрати у справі на користь позивача (сплата судового збору та подачу позову та апеляційної скарги на загальну суму 2684,00 грн.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровської області, що виразилася у не скасуванні податкової застави, зареєстрованої в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 23.08.2018 за №17043860.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити дії - звільнити майно ОСОБА_1 з податкової застави, зареєструвати у Єдиному державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинення/скасування податкової застави №17043860.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () витрати по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 27.12.2023 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В повному обсязі постанова виготовлена 28.12.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова