Справа № 580/4710/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року справа № 580/4710/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Галасун А.О.,

представника позивача: Черніченко І.Ю. та Золотопупова О.В. за посадами,

представника відповідача: Савенко Ю.Н. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення податкового боргу, та за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Азот» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на користь бюджету податкового боргу в сумі 27800634,06 грн.

В обґрунтування позовних вимог Головне управління ДПС у Черкаській області зазначило, що приватного акціонерного товариства «Азот» має непогашений податковий борг перед бюджетом з податку на прибуток, внаслідок наявності несплаченої пені, відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України, що становить 27800634,06 грн.

Ухвалою від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

11.07.2023 за підписом представника відповідача подано до суду зустрічний позов в якому ПрАТ «Азот» просить суд визнати протиправними дії Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків по нарахуванню 27800634,06 грн. пені за заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток та зобов`язати Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснити анулювання (скасування) в інтегрованій картці платника податків - ПрАТ «АЗОТ» () протиправно нарахованої пені в сумі 27800634,06 грн. за заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток.

Ухвалою від 25.07.2023 суд прийняв зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення податкового боргу.

Зустрічний позов ПрАТ «Азот» обґрунтований тим, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі № 580/3655/19 задоволено адміністративний позов Офісу великих платників податків ДПС до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення податкового боргу; стягнуто з ПрАТ «АЗОТ» на користь бюджету податковий борг в сумі 77 336 436, 74 грн. за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки та вирішено розстрочити виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/3655/19 від 26.12.2019 про стягнення за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки ПрАТ «АЗОТ» в дохід бюджету через Офіс великих платників податків Державної податкової служби податкового боргу в розмірі 77 336 436,74 грн. на 36 місяців починаючи з 01 січня 2020 року щомісячно до 01 числа наступного місяця по 2 148 234,35 грн.

За період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2023 року ПрАТ «АЗОТ» на виконання рішення суду у справі № 580/3655/19 про стягнення податкового боргу в частині податку на прибуток та пені, ПрАТ «АЗОТ» перераховано всього 68 242 405,83 грн. в тому числі: з податку на прибуток - 43 633 392 грн.; пені з податку на прибуток, яка нарахована автоматично на суму заниження податкового зобов`язання - 16 727 966,60 грн.; пені з податку на прибуток, нарахованої за період розстрочки сплати податкового зобов`язання 7 880 047,23 грн.; штрафних санкцій -1 грн.

За твердженням ПрАТ «АЗОТ», станом на 31.12.2022 повністю погашено суму податкового боргу з податку на прибуток, штрафу та пені, вказана обставина підтверджується позивачем у позовній заяві.

У лютому 2022 року ПрАТ «АЗОТ» виявлено помилкове автоматичне нарахування податковим органом пені за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з відображенням її як борг в електронному кабінеті ІКП в сумі 2 658 296,35грн.

В таблиці розрахунку пені, яка відображена в позовній заяві, загальна сума пені нарахована у розмірі 44 528 600,66 грн., яка складається з пені нарахованої і відображеної в обліку та ІКП (станом на 14.03.2019) та сплаченої в 2020-2022 роках в сумі 16 727 966,60 грн., що була предметом стягнення у справі № 580/3655/19, та суми донарахованої пені у розмірі 27 800 634,06 грн., яка складається з пені помилково ненарахованої за період з 12.03.2014 по 14.03.2019 в сумі 27 645705,63 грн. та пені взагалі ненарахованої за період з 15.03.2019 по 20.03.2019 в сумі 154 928,43 грн.

На думку представника ПрАТ «АЗОТ» вчасне нарахування контролюючим органом пені в сумі 27 800 634,06 грн. не відбулось через методологічну помилку в алгоритмі нарахування пені, а тому в силу приписів пп. 129.9.5 п. 129.9 ст. 129 ПКУ ця пеня не повинна була нараховуватись, що свідчить про протиправність дій контролюючого органу з її нарахування.

Право на нарахування спірної пені в розмірі 27 800 634,06 грн. виникло у контролюючого органу 05.03.2019 та, з огляду на приписи пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПКУ, 05.03.2022 закінчились 1095 днів для можливості її нарахування.

Сума помилково ненарахованої пені 27 800 634,06 грн. визначена позивачу контролюючим органом лише 19.04.2023, тобто зі значним пропуском 1095 - денного строку.

ПрАТ «АЗОТ» зазначає, що оскільки пеня в сумі 27 800 634,06 грн. нарахована протиправно і не здійснено її анулювання (скасування) у ІКП, та можливість прийняття відповідачем альтернативного рішення у законодавстві відсутня, то зобов`язання податкового органу здійснити анулювання (скасування) такої пені у ІКП є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Представник Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків подав до суду відзив на зустрічний позов, в якому заперечив проти його задоволення, посилаючись на те, що керуючись рішенням №1/35-00-23-01-23 від 19.04.2023, здійснені облікові записи в інтегрованій картці ПрАТ «Азот», а саме: зменшено розраховану в автоматичному режимі пеню з податку на прибуток приватних підприємств на суму 2 658 296,35 грн. та донараховано в ІТС «Податковий блок» суму пені за заниження податкового зобов`язання в сумі 27 800 634,06 грн. по податку на прибуток приватних підприємств.

Оскільки з листі від 29.11.2022 № 303-1-21/186-1456 платник податків звернувся з проханням відобразити в ІКП по коду бюджетної класифікації 11021000 (податок на прибуток підприємств, які сплачують інші підприємства) достовірну інформацію про нараховані ПрАТ «Азот» сум пені з податку на прибуток, контролюючим органом відповідно до вимог пункту 3 підрозділу 3 розділу V наказу Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5 «Про затвердження Порядку ведення податковими органами оперативного обліку, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за №321/35943, (далі - Порядок № 5) проведено моніторинг повноти та своєчасності відображення в інформаційній системі сум пені, нарахованих на податкові зобов`язання, визначені територіальним органом ДПС за результатами податкової перевірки.

Фактична сума пені згідно норм ст. 129 ПКУ за занижене грошове зобов`язання (за весь період заниження, включаючи судове оскарження) визначена у розмірі 44 528 600,66 грн., сплачено платником у сумі 16 727 966.6 грн., тобто підлягає сплаті ПрАТ «Азот» у сумі 27 800 634,06 грн, що і є податковим боргом, стягнення якого підлягає з рахунків платника податків.

До первісної позовної заяви Північним МУ ДПС по роботі з ВПП надано детальний розрахунок нарахування пені, шо встановлено нормами п. 57.3 ст. 57, пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129. п.129.4 ст. 129 ПКУ, п. 130.1 ст. 130 ПКУ, та обліковується в ІКП ПрАТ «Азот» за заниження податкового зобов`язання у сумі 43 633 392,00 грн., яке узгоджене згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 № 826/17841/17.

На офіційному веб-порталі Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику, як методолога електронного кабінету не міститься інформація про виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою, у зв`язку з чим посилання ПрАТ «Азот» на пп. 129.9.5 п.129.9 ст.129 ПКУ є необґрунтованим.

Північне МУ ДПС по роботі з ВПП зазначає, що нарахування пені було правомірним, оскільки 1095-денний строк не сплив з дати узгодження грошового зобов`язання, що відбулось 05.03.2019 згідно з прийнятою постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/17841/17 з огляду на приписи пп. 129.9.1 п. 129.9 ст.129. п. 102.9 статті 102 ПКУ та з урахуванням вимог п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, пп.69.9 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ щодо зупинення перебігу строків давності.

У відповіді на відзив на зустрічний позов представник ПрАТ «Азот» не погодився з доводами Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, зазначивши, що дії відповідача по нарахуванню вищевказаної пені в сумі 27 800 634,06 грн. є протиправними і незаконними, оскільки як в листах, направлених на адресу ПрАТ «Азот», так і в позовній заяві про стягнення податковою боргу, податковий орган визнає та підтверджує наявність методологічної помилки в алгоритмі нарахування пені, а тому, в силу приписів пп. 129.9.5 п. 129.9 ст. 129 ПКУ ця пеня не повинна була нараховуватись, а нарахована - підлягає анулюванню.

Також, представник ПрАТ «Азот» наголосив, що Податковий кодекс України не містить положення щодо зупинення перебігу строку, передбаченого пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПКУ, протягом якого податковим органом може бути нарахована пеня платнику податків. Таким чином, висновок відповідача за зустрічним позовом про те, що в даному випадку пеня, розрахована згідно норм ст. 129 ПКУ та не сплачена ПрАТ «Азот» в сумі 27 800 634,06 грн., визначена контролюючим органом та відображена в інтегрованій картці платника податку у строки, що не перевищують 1095 днів, не відповідає положенням чинного податкового законодавства.

У запереченнях Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків не погодилось з наведеними твердженнями ПрАТ «Азот», зазначивши, що роботу «Електронного кабінету» регламентовано наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637 та унормовано Порядком функціонування Електронного кабінету (далі- -Порядок) що зареєстровано Міністерстві юстиції України 01 серпня 2017 року за №942/30810, відповідно вказаний порядок є нормативно правовим актом і його положення обов`язкові до виконання. Згідно пункту 9 Порядку у разі виявленню проблем в роботі Електронного кабінету користувач надсилає до ДПС повідомлення про помилку, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний кабінет», за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. У повідомленні користувачем вказується тип помилки - технічна та/або методологічна помилка, додається файл зі скріншотом екрана з помилкою.

До суду не надано доказів звернення ПрАТ «Азот» до ДПС, як до методолога з повідомленням відповідно Додатку 1, як того вимагає Порядок функціонування Електронного кабінету про технічну та/або методологічну помилку при нарахуванні пені у сумі 27 800 643,06 грн.

На думку представника податкового органу, вимоги п.п. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ є чіткими та зрозумілими, положення вказаної норми щодо зупинення строків розповсюджуються на все податкове законодавство та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В судовому засіданні представники Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечили.

Представник ПрАТ «Азот» проти задоволення первісного позову заперечувала та наполягала на задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що податковий борг ПрАТ «Азот» виник 02.03.2017 в сумі 1 515,31 грн. в зв`язку із несплатою за податковою декларацією з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України. На вказаний борг відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України (надалі - ПКУ) сформовано податкову вимогу від 11.05.2017 форми «Ю» №31-18, яка отримана підприємством, не оскаржувалась та є чинною.

В подальшому сума податкового боргу ПрАТ «Азот» збільшилась в зв`язку із нарахуванням податковим органом грошового зобов`язання з податку на прибуток податковим повідомленням-рішенням від 16.08.2017 № в сумі 43 633 392 грн.

За результатами судового оскарження зазначеного податкового повідомлення- рішення грошове зобов`язання набуло статусу узгодженого 05.03.2019 в зв`язку із винесенням Шостим апеляційним адміністративним судом постанови у справі №826/17841/17, якою задоволено апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС; скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2018 та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПрАТ «Азот» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.08.2017 року № та № - відмовлено.

В індивідуальній картці платника ПрАТ «Азот» з 20.03.2019 відображено нарахування суми грошового зобов`язання у розмірі 43 633 392 грн. та автоматичне нарахування суми пені за заниження податкового зобов`язання у розмірі 16 727 966,60 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі №580/3655/19 (з врахуванням виправлення описки ухвалою від 27.12.2019) задоволено адміністративний позов Офісу великих платників податків ДПС до ПрАТ «АЗОТ» про стягнення податкового боргу; стягнуто з ПрАТ «Азот» на користь бюджету податковий борг в сумі 77 336 436, 74 грн. за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки та вирішено розстрочити виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/3655/19 від 26.12.2019 про стягнення за рахунок коштів у обслуговуючих банках та за рахунок готівки ПрАТ «Азот» в дохід бюджету через Офіс великих платників податків Державної податкової служби податкового боргу в розмірі 77 336 436,74 грн. на 36 місяців починаючи з 01 січня 2020 року щомісячно до 01 числа наступного місяця по 2 148 234,35 грн.

За період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2023 року ПрАТ «Азот» на виконання рішення суду у справі № 580/3655/19 про стягнення податкового боргу в частині податку на прибуток та пені, ПрАТ «Азот» перераховано всього 68 242 405,83 грн. в тому числі: з податку на прибуток - 43 633 392 грн.; пені з податку на прибуток, яка нарахована автоматично на суму заниження податкового зобов`язання - 16 727 966,60 грн.; пені з податку на прибуток, нарахованої за період розстрочки сплати податкового зобов`язання - 7 880 047,23 грн.; штрафних санкцій - 1 грн.

ПрАТ «Азот» направило до ДПС України та Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків лист від 15.02.2022 № 303-1-21/53 та від 29.11.2022 № 303-1-21/186-1456 «Повідомлення про методологічну помилку» з проханням відобразити в ІКП достовірну інформацію про суми нарахованої пені за 2020-2022 роки.

На вказані запити Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків надало відповідь листом від 14.12.2022 № 2189/6/35-00-23-01-10 «Про надання інформації», в якому повідомлено, що у період за 2020-2021 роки ПрАТ «Азот» знаходилось на обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків, тому проводиться робота по отриманню від вказаної установи інформації, яка відображена в ІКП за 2020-2021 роки для перевірки нарахування пені.

Рішенням Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №1/35-00-23-01-23 від 19.04.2023 вирішено:

- зменшити в ІКП ПрАТ «Азот» () розраховану в автоматичному режимі пеню з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства по коду бюджетної класифікації 11021000 за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання по ППР № від 16.08.2017, як таку, що не відповідає вимогам п.129.4 ст. 129 та п. 52-1 підпункту 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України на суму 2 658 296,35 гривень;

- донарахувати в ІКП «Податковий блок», «Податковий Аудит», «Перевірка/реєстри» ПрАТ «Азот» () по ППР № від 16.08.2017, яке узгоджено 20.03.2019 року, згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 справа №526/17841/17 суму пені за заниження податкового зобов`язання, як таку, що розрахована відповідно до вимог п. 129.1, п.129.4 ст.129, п. 130.1 ст. 130 Податкового кодексу України у розмірі 27 800 634,06 гривень.

Листом № 1165/6/35-00-23-01-10 від 19.04.2023 в доповнення до листа від 14.12.2022 №2189/6/35-00-23-01-10 Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків направило на адресу ПрАТ «Азот» з повідомленням про вжиття заходів щодо приведення у відповідність до діючих норм ПКУ розрахованих сум пені та виправлення помилок в ITC «Податковий блок» та в інтегрованій картці платника з податку на прибуток, що відображено в електронному кабінеті.

Листом ДПС України від 09.05.2023 № 11546/6/99-00-04-03-01-05 проінформовано ПрАТ «Азот» про приведення даних в ІКП ПрАТ «Азот» по коду бюджетної класифікації 11021000 у відповідність до вимог Податкового кодексу України.

ПрАТ «Азот» вважає неправомірним донарахування пені в розмірі 27 800 634,06 гривень, тому оскаржило дії Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Як встановлено судом, при відображенні в ІКП ПрАТ «Азот» пені за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання не враховано, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19) пеня не нараховується, що встановлено вимогами пункту 52-1 підпункту 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ. Проте в ІКП нарахування пені здійснено у період дії мораторію з 01.03.2020 до 01.07.2021, тому податковим органом здійснено коригування пені в бік зменшення на суму 2 658 296,35 гривень.

Щодо підстав донарахування пені у розмірі 27 800 634,06 гривень, суд враховує, що відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (далі ПК України) в редакції, діючій до 01 січня 2017 року, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, в цій же редакції, пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Судова практика з питання застосування норми статті 129 ПК України у зазначеній редакції при нарахуванні контролюючим органом суми податку у разі виявлення його заниження є сформованою і усталеною, а саме: підпункт 129.1.2 статті 129 ПК України встановлює застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені від дня настання строку погашення податкового зобов`язання та за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

У подальшому, у зв`язку із прийняттям Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01 січня 2017 року, стаття 129 ПК України зазнала змін, а пункт 129.1 цієї статті був викладений в іншій редакції.

Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з пунктом 129.2 статті 129 ПК України у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Відповідно до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 27 вересня 2022 року у справі №380/7694/20 зроблено висновок, що граматичний (лексичний) і логічний аналізи підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, дають підстави для висновку, що законодавець пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням граничного строку сплати саме податкового зобов`язання, визначеного ПК України. А строк сплати податкового зобов`язання, на відміну від грошового зобов`язання, становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, період нарахування пені охоплює увесь час заниження податкового зобов`язання, в тому числі і період адміністративного та/або судового оскарження.

До такого висновку, судова палата дійшла на підставі аналізу приписів податкового законодавства, зазначивши: Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що податкове зобов`язання є грошовим виразом існуючого для платника податків (в тому числі податкового агента) податкового обов`язку зі сплати певного податку, виникнення, а також порядок та строки сплати якого, обумовлені нормами податкового законодавства.

Водночас до складу суми грошового зобов`язання включається як сума податкового зобов`язання, так і сума штрафної (фінансової) санкції, якщо податковим законодавством передбачено її застосування. При цьому, виникнення у платника податків обов`язку по сплаті грошового зобов`язання зумовлене встановленням податковим органом порушення ним (платником податків) вимог податкового законодавства, що призвело до заниження податкових зобов`язань. Наслідком встановлення такого порушення є донарахування на підставі рішення податкового органу сум відповідного податкового зобов`язання та/або застосування штрафної (фінансової) санкції.

Отже, розглядаючи ситуацію заниження платником податків суми належних до сплати податків, слід зазначити, що якщо податкове зобов`язання виникає на підставі податкового законодавства, яким встановлено розмір, порядок і строк його сплати, то на підставі прийнятого податковим органом відповідного рішення про нарахування у зв`язку із встановленням факту несплати податку у платника виникає грошове зобов`язання, яке підлягає сплаті у встановлений пунктом 57.3 статті 57 ПК України строк після його узгодження.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 54.3 статті 54 ПК України визначає випадки, коли на контролюючий орган покладено обов`язок визначити суми грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 57.4 статті 57 ПК України встановлено, що пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.

Остання норма кореспондує положенням пункту 129.2 статті 129 ПК України, відповідно до якої у разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку адміністративного або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов`язання (його частини) скасовується.

Отже, за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом статті 58 ПК України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків.

Судова палата вважала, що інше формулювання редакції статті 129 ПК України з 01 січня 2017 року не змінило правового регулювання моменту початку нарахування пені, а лише усунуло суперечності у її деяких положеннях.

Крім того, згідно з підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2021 року, нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Отже, внесеними змінами законодавець фактично вчергове уточнив норму права, формулювання якої з 01 січня 2017 року викликало її помилкове застосування у подібних правовідносинах, в тому числі і Верховним Судом.

Судова палата відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 19 червня 2018 року у справі №820/3878/17, від 27 листопада 2018 року у справі №822/2591/17, від 20 листопада 2019 року у справі №280/411/19, від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, відповідно до яких статтею 129 ПК України, в редакції, чинній з 01 січня 2017 року, не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження, та сформулювала такий правовий висновок.

Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період. Тобто нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Судовою палатою сформульовано висновок, що з урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 ПК України у разі залишення без змін нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження.

Аналогічний правовий висновок також підтримано у постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року у справі № 420/4592/19.

З таких підстав, доводи позивача про неправомірність нарахування пені є помилковими, оскільки, як вже зазначалось, у відповідності до вимог ст. 129 ПК України, пеня нараховується за весь період заниження, у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження. Початок відліку такого строку обраховується починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку обов`язку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження.

Як встановлено судом, при відображенні в ІКП 20.03.2019 сума пені у розмірі 16727966,6 грн. розрахована за період з 11.03.2014 по 14.03.2019 та застосовано облікову ставку НБУ 6,5%, яка діяла на день виникнення податкового зобов`язання, однак не враховано зміни облікової ставки НБУ, яка діяла на кожний день заниження, що встановлено вимогами пп. 129.4 ст.129 ПК України, оскільки облікова ставка НБУ змінювалась від 6,5% до 30%.

Відповідно до пп. 129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Тобто, нарахування пені здійснено весь період, коли платник не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету, що відповідає вищенаведеним висновкам Великої Палати Верховного Суду.

Отже, у період з 12.03.2014 по 20.03.2019 (дата відображення в ІКП узгодженої за судовим рішенням суми грошового зобов`язання) податковим органом здійснено розрахунок пені, виходячи зі ставок НБУ, які діяли на відповідний день прострочення.

При цьому, ПрАТ «Азот» не заперечує необхідність застосування ставок НБУ, які діяли на відповідний день прострочення, оскільки саме такий алгоритм нарахування самостійно застосував під час звернення до податкового органу з листом від 29.11.2022 №303-1-21/186-1456, в якому ставив вимогу про зменшення нарахувань пені.

Щодо посилань ПрАТ «Азот» на наявність методологічної помилки під час нарахування пені, суд враховує, що відповідно до пп. 129.9.5 п. 129.9 ст. 129 Податкового кодексу України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках: виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 № 637 затверджено Порядок функціонування Електронного кабінету, який зареєстровано Міністерстві юстиції України 01 серпня 2017 року за № 942/30810 (далі Порядок).

В розумінні п. 1 Порядку електронний кабінет - сукупність інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, що забезпечує електронну форму взаємодії між платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами з питань реалізації прав та обов`язків, визначених Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Методологом електронного кабінету є Державна податкова служба.

У відповідності до п. 9, 10 Порядку у разі виявлення проблем в роботі Електронного кабінету користувач надсилає до ДПС повідомлення про помилку, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний кабінет», за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Методолог Електронного кабінету зобов`язаний провести перевірку наявності методологічної помилки протягом 72 годин після надходження такого повідомлення від користувача, крім вихідних та святкових днів. За результатами опрацювання повідомлення користувачу у цей самий строк надсилається повідомлення про результати обробки помилки, що виникла під час роботи в інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний кабінет», за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, в якому підтверджується або спростовується наявність відповідної помилки. Якщо методолог Електронного кабінету визнає наявність методологічної помилки, він зобов`язаний усунути її у строк, що визначається ним з урахуванням критичності виявленої помилки та технічної можливості її усунення. Якщо методологічна помилка призводить до порушення прав платника податків або передбачає притягнення платників податків до відповідальності, методолог Електронного кабінету надсилає в Електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платника податків документ, яким повідомляє про існування методологічної помилки та про час, необхідний для її усунення та відновлення порушених прав платника податків. Про усунення методологічної помилки методолог Електронного кабінету повідомляє платників податків шляхом надіслання відповідного документа із повідомленням в Електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платників податків.

З наведених норм Порядку вбачається, що у разі виявлення платником податків під час роботи електронного кабінету методологічної помилки, такий платник повідомляє Державну податкову службу, яка протягом 72 годин проводить перевірку наявності такої помилки.

У разі наявності помилки, яка передбачає притягнення платників податків до відповідальності, методолог Електронного кабінету надсилає в Електронний кабінет та на електронну адресу (адреси) платника податків документ, яким повідомляє про існування методологічної помилки.

Тобто, звільнення платника податків від відповідальності за несвоєчасне виконання ним податкових обов`язків, здійснюється у випадках, які пов`язані з некоректною роботою електронного кабінету. Однак, електронний кабінет не є інструментом, який здійснює автоматичне нарахування пені платнику податків, натомість її нарахування здійснюється податковим органом, а електронний кабінет лише забезпечує взаємодію із внутрішніми системами податкового органу та відображає інформацію щодо стану розрахунків з бюджетом.

Відповідно, платник податків звільняється від відповідальності, якщо електронний кабінет не забезпечив у належний спосіб своєчасну передачу коректної інформації до баз даних податкового органу.

Суд звертає увагу, що нарахування пені у розмірі 27 800 634,06 гривень здійснено на підставі рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №1/35-00-23-01-23 від 19.04.2023, тому не пов`язано з методологічною помилкою в роботі електронного кабінету.

ПрАТ «Азот» не надало доказів оскарження та скасування наведеного рішення у встановленому законом порядку, що додатково вказує на безпідставність посилань ПрАТ «Азот» щодо наявності методологічної помилки в роботі електронного кабінету.

Щодо посилань ПрАТ «Азот» на порушення податковим органом строку 1095 для нарахування пені, суд виходить з такого.

Законом України № 540- IX від 30.03.2020 «Про внесення змін до ПКУ та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершувалася дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено зупинення перебігу строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

В подальшому, Законом України №2120-ІХ у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України внесено зміни до Податкового кодексу України та зупинено на період воєнного, надзвичайного стану дію пункту п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення».

Статтю 102 ПКУ доповнено пунктом 102.9 відповідно до якого на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Пунктом 69.9 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до 1 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім: дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 та 39 2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків;

строків проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення- рішення за результатами камеральної перевірки, прийняття рішення за результатом її розгляду, нарахування пені;

строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки та прийняття рішення за результатами їх розгляду, адміністративного арешту майна за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки;

строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59 - 60, 87 - 101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу;

строків подання та розгляду скарг на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачених підпунктом 56.23.3 пункту 56.23 статті 56 цього Кодексу.

Отже, з 18.03.2020 має місце зупинення перебігу строків для нарахування грошових зобов`язань податковими органами у зв`язку поширенням на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а подальше зупинення мало місце у зв`язку із запровадженням воєнного стану, тому суд дійшов висновку, що на момент приведення ІКП платника у відповідність (19.04.2023) із строку 1095 днів (з 20.03.2019) сплинуло лише 363 дні.

При цьому, суд відхиляє посилання ПрАТ «Азот» щодо відсутності прямих посилань у Податковому кодексі України на зупинення перебігу строку, передбаченого пп. 129.9.1 п. 129.9 ст. 129 ПКУ, протягом якого податковим органом може бути нарахована пеня платнику податків, оскільки положення вищеперелічених норм Податкового кодексу України щодо зупинення строків розповсюджуються на всі норми, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

З огляду на викладене пеня, розрахована згідно норм ст. 129 ПКУ та не сплачена ПрАТ «Азот» в сумі 27 800 634,06 грн., визначена контролюючим органом та відображена в інтегрованій картці платника податку у строки, що не перевищують 1095 днів.

За таких обставин, в ході судового розгляду спору не знайшли свого підтвердження посилання ПрАТ «Азот» у зустрічному позові про визнання протиправними дій Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків по нарахуванню 27800634,06 грн. пені за заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Щодо позовних вимог Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про стягнення податкового боргу, суд зазначає таке.

У відповідності до п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.п. 20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.4 ПК України податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (п.49.2 ст.49 ПК України).

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

В силу вимог п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.3 вказаної статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п.59.5 ст.59 ПК України).

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.2 статті 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Отже, право контролюючого органу на звернення до суду з позовом про стягнення коштів, залежить від наявності в останнього податкового боргу. При цьому, за умови існування такого боргу, податковий орган набуває право на здійснення за платника податків заходів щодо його погашення, зокрема і шляхом його стягнення (в тому числі, і в судовому порядку).

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, податковим органом сформовано податкову вимогу від 11.05.2017 №31-18 на суму податкового боргу 1515,31 грн., яка вручена уповноваженій особі ПрАТ «Азот» 24.05.2017. В подальшому сума податкового боргу збільшилась, тому стягненню підлягає вся сума податкового боргу з податку на прибуток в сумі 27800634 грн. 06 коп., правомірність нарахування якої підтверджена в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази сплати ПрАТ «Азот» у встановлені законодавством строки податкового боргу в повному обсязі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають до задоволення.

Щодо решти доводів сторін суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

При цьому, вимоги зустрічної позовної заяви ПрАТ «Азот» задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, тому підстави для розподілу судових витрат податкового органу на сплату судового збору, відсутні.

У зв`язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову, понесені ПрАТ «Азот» судові витрати слід залишити за останнім.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують приватне акціонерне товариство «Азот» (вул. Холодного Яру, 72, м. Черкаси, Черкаська обл., 18028, ) в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток кошти в сумі 27800634 (двадцять сім мільйонів вісімсот тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 06 коп.

В задоволенні зустрічної позовної заяви приватного акціонерного товариства «Азот» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Сплачену суму судового збору за подання зустрічної позовної заяви залишити за приватним акціонерним товариством «Азот».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 27.12.2023.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО