Справа № 420/21453/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/21453/21

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

04.10.2023 року;

Суддя І інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо заміни сторони у виконавчому провадженні по справі №420/21453/21 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 січня 2022 року, яке набрало законної сили 08.02.2022 року, з урахуванням ухвали від 08 серпня 2022 року про виправлення описки у судовому рішенні, частково задоволено позовну заяву ОСОБА_2 .

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні з 01.04.2019 року перерахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО72240 від 21.07.2021 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО72240 від 21.07.2021 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 гривень.

25.09.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні в адміністративній справі №420/21453/21 його правонаступником ОСОБА_1 .

В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що заявниця є дружиною померлого ОСОБА_2 та спадкоємицею після його смерті.

Посилаючись на положення статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 379 КАС України, вказує, що має право на одержання недоотриманих позивачем за час його життя виплат пенсії за рішенням суду, яке набрало законної сили у цій адміністративній справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження про заміну сторони виконавчого провадження по справі №420/21453/21.

Суд замінив стягувача - ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання судового рішення в адміністративній справі №420/21453/21 на його правонаступника ОСОБА_1 .

Проаналізувавши положення статтей, 52 379 КАС України та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як дружина померлого та спадкоємиця позивача, має право на одержання сум пенсії, не отриманих пенсіонером за час його життя.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні заяви у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і помилково не враховано суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При цьому, апелянт зазначає, що відповідно до положень статті 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини не входять права та обов`язки, нерозривно пов`язані із особою спадкодавця, у тому числі права на пенсію.

Акцентуючи увагу на тому, Управлінням виконано покладені судовим рішенням на орган пенсійного фонду зобов`язання, відсутності доказів тієї обставини, що ОСОБА_1 є правонаступницею померлого ОСОБА_2 щодо невиплачених за його життя коштів, апелянт наполягає на повній необґрунтованості вимог заявниці та відсутності підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Вказані положення адміністративного процесуального законодавства кореспондуються із приписами частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, згідно яких у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За загальним правилом, наведеним у частині 1 статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво означає зміну персонального складу учасників спору. Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб`єктів права або обов`язку в правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво застосовується лише щодо сторін правовідносин та можливе в будь-якій стадії процесу і у будь-якому виді провадження.

Залежно від обсягу правонаступництва розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво. Універсальне правонаступництво настає у разі смерті громадянина і припинення юридичної особи, а сингулярне - заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

В контексті спірного питання, апеляційний суд враховує, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, спрямованою на примусове виконання рішень.

Таким чином, провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження та мають розглядатися як цілісний процес.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження являє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

При цьому, Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, надає можливість виправлення судом невідповідності виконавчого документа вимогам за заявою стягувача (абзац 2 частини 4 статті 4 цього Закону).

Отже, з огляду на положення частини 1 статті 52 КАС України, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений виконавчий лист до примусового виконання.

Одночасно апеляційний суд враховує, що предметом спору у цій справі була протиправність відмови територіального органу пенсійного фонду у проведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО72240 від 21.07.2021 року про розмір грошового забезпечення, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог статтей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.

Судовим рішенням, яке набрало законної сили у цій справі, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО72240 від 21.07.2021 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

Згідно Свідоцтва від 10.02.2023 року Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.08.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємицею частки квартири, яка належала померлому ОСОБА_2 .

На адвокатський запит у листі від 28.08.2023 року за №1500-0505-8/118634 Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області повідомило, що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили в адміністративній справі №420/21453/21, ОСОБА_2 18.08.2022 року проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО72240 від 21.07.2021 року.

Сума доплати за період з 01.04.2019 року по 31.08.2022 року з урахуванням виплачених сум склала 240436,27 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.

Також, зазначило, що у зв`язку із набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», починаючи з 01 квітня 2021 року асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат Пенсійний фонд України.

Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах покладених на Головне управління повноважень. Нарахована ОСОБА_2 доплата пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.08.2022 року в сумі 240436,27 грн. підлягала виплаті після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України.

Додатково Управління зазначило, що оскільки спадкоємці не є стороною по справі №420/6746/21 в розумінні статті 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вони матимуть у разі заміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому статтею 379 КАС України.

Апеляційний суд враховує, що спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок.

Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, у зв`язку з чим відсутні підстави для заміни сторони/стягувача у виконавчому листі.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 року по справі №420/288/21 та, з огляду на подібність спірних правовідносин, відповідно до положень частини 5 статті 242 КАС України підлягає врахуванню у цій справі.

З огляду на викладене, оскільки висновки суду не відповідають нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення без задоволення поданої заяви.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №420/21453/21 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв