Справа № 380/4145/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/4145/23 пров. № А/857/14817/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Заверухи О.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Західного-оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року (головуючий суддя: Гулкевич І.З., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного-оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 , 03.03.2023 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини Військової частини НОМЕР_1 Західного-оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України № 869 від 12.12.2022 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту фотофіксації службової картки» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ не містить посилань у чому саме полягали дії позивача, які призвели до порушення, не встановлено наявність причинного зв`язку між порушеннями та неправомірними діями позивача, норми законодавства, які порушено, ступінь вини позивача, форму вини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимоги відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що службовим розслідуванням достовірно встановлено, що майор ОСОБА_1 здійснив фотофіксацію своєї службової картки. За результатами службового розслідування вину позивача доведено повністю, відповідно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення, передбачене пунктом ґ статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ попередження про неповну службову відповідність. При прийнятті спірного наказу військова частина діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Позивач, 01.10.2023 подав відзив на апеляційну скаргу, якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді командира 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини Військової частини НОМЕР_1 Західного-оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України.

Начальником відділення кадрів майором Кашмаром С.І., 09.11.2022 подано рапорт на ім`я командира військової частини Військової частини НОМЕР_1 про те, що під час ознайомлення із власною особовою справою командиром 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону майором ОСОБА_1 було здійснено фото службової картки на власний смартфон. Поряд з службовою карткою на столі стояли особові справи та інші документи з грифом для службового користування.

З метою уточнення причин та умов, що сприяли порушенню вимог керівних документів військовослужбовцем на підставі ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗС України командиром військової частини Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 прийнято наказ від 10.11.2022 № 795 про призначення службового розслідування по факту фотофіксації службової картки командиром 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону майором ОСОБА_1 .

Службовим розслідування встановлено, що майор ОСОБА_1 під час ознайомлення із своєю службовою картою 09.11.2022 здійснив її фотофіксацію на фоні якої були документи інших військовослужбовців з грифом обмеження доступу, чим допустив порушення вимог статей 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗС України та статей 28, 29, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 869 від 12.12.2022 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту фотофіксації службової картки» за порушення статей 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗС України та статей 28, 29, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України, а також вважаючи на те, що вищевказані порушення носять постійний та систематичний характер, командира 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону з охорони та оборони об`єктів державного значення майора ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність.

Позивач не погодився з таким рішенням відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем, всупереч статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ, не було враховано характер та обставини вчинення правопорушення, а також його наслідки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно з преамбулою якого, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Аналіз наведених норм надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що Дисциплінарний статут поширює свою дію на військовослужбовців Національної гвардії України.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст. 1 Дисциплінарного статуту).

Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів (ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Як встановлено ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення .

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Згідно ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст. 86 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.04.2020 № 347 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній гвардії України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 травня 2020 р. за № 473/34756 (далі - Порядок № 347).

Так, згідно частин 1, 2 розділу ІІ Порядку № 347, службове розслідування може проводитися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, вимог законодавства, наказів начальників (керівників) чи інших розпорядчих документів; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, спеціальних засобів, вогнепальної зброї, озброєння та бойової техніки; порушення правил несення вартової або внутрішньої служб; розголошення змісту або втрати службових документів; установлення фактів дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, а також сексуальних домагань.

Службове розслідування може призначатися командиром (начальником) і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини військовослужбовця.

Пунктом 3 Розділу V Порядку № 347 встановлено, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, подавати документи та інші матеріали, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які проводять службове розслідування; відмовлятися давати будь-які показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; звертатися з письмовим рапортом щодо ознайомлення з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України Про захист персональних даних, Про державну таємницю та іншими законами; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, визначені законодавством.

Небажання військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. п. 1-4 Розділу VІІ Порядку № 347, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який має містити вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині висновку службового розслідування зазначаються: посада, звання, прізвище, ініціали особи (осіб), яка(і) проводила(и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені під час проведення службового розслідування відомості про: обставини, за яких військовослужбовцем (військовослужбовцями) вчинено правопорушення або які стали підставою для призначення службового розслідування; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість); посаду, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період військової служби, період перебування на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), характеристику особи (зокрема про наявність або відсутність у неї незнятих дисциплінарних стягнень), яка вчинила правопорушення, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли його вчиненню; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями військовослужбовця та їх наслідками; умови, що передували вчиненню правопорушення або спонукали до його вчинення; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; військове майно (грошові кошти), якому завдано шкоду, та її розмір; наявність вини військовослужбовця (військовослужбовців), обставин, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення військовослужбовця (військовослужбовців) до вчиненого.

В описовій частині також зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються надані ними результати службового розслідування.

У резолютивній частині висновку службового розслідування зазначаються: інформація про підтвердження чи спростування відомостей, які стали підставою для призначення службового розслідування; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до військовослужбовця (військовослужбовців) конкретного дисциплінарного стягнення, притягнення до матеріальної відповідальності, ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень (за наявності), обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, а також відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів та про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування

Системний аналіз наведених норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. З метою уточнення усіх обставин дисциплінарного проступку, причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Під час його проведення необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що службовим розслідування встановлено, що майор ОСОБА_1 під час ознайомлення із своєю службовою картою 09.11.2022 здійснив її фотофіксацію на фоні якої були документи інших військовослужбовців з грифом обмеження доступу, чим допустив порушення вимог статей 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗС України та статей 28, 29, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України. За наслідками проведеного службового розслідування позивача попереджено про неповну службову відповідність.

Так, Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Пунктом 128 Статуту, передбачено загальні обов`язки військовослужбовців рядового складу, зокрема, солдата.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач має офіцерське звання майор та проходить службу на посаді командира 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 і його обов`язки, як командира роти, визначені у п. 111 Статуту, а не п. 128 цього Статуту.

Отже, зазначення відповідачем в оскаржуваному наказі № 869 від 12.12.2022 про порушення позивачем вимог п. 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України є безпідставним.

Щодо порушення позивачем п. п. 28, 29 Статуту, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 28, 29 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

У висновку службового розслідування зазначено, що позивачем порушено п. п. 28, 29 Статуту, оскільки у випадку необхідності отримання даних, що стосуються його особової справи та службової картки (копії службової картки) у відділенні кадрів, ОСОБА_1 повинен був попередньо звернутися до безпосереднього начальника за дозволом про ознайомлення з цими документами, а саме командира батальйону, у зв`язку з відсутністю відносин підлеглості у відношенні до начальника відділення кадрів.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що покликання відповідача про порушення позивачем п. п. 28, 29 Статуту є безпідставними, оскільки позивач має безумовне право на ознайомлення зі своєю особовою справою та службовою карткою, так як вказані документи стосуються безпосередньо його самого, зокрема інформації про проходження ним військової служби.

Крім цього, таке право гарантувалося позивачу пунктом 3.9 глави 3 розділу ІІ наказу Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого ознайомлення з матеріалами своєї особової справи військовослужбовець здійснює в присутності посадової особи, яка відповідає за її ведення і облік.

Щодо покликання відповідача, що під час ознайомлення із своєю службовою картою 09.11.2022 позивач здійснив її фотофіксацію на фоні якої були документи інших військовослужбовців з грифом обмеження доступу, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги.

Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачем здійснювалась фотофіксація своєї службової картки на документах інших військовослужбовців з грифом обмеження доступу, зокрема, вказані фото.

Натомість, у висновку службового розслідування, що став підставою для прийняття оскаржуваного наказу, міститься лише рапорт начальна відділу кадрів майора ОСОБА_3 та пояснення діловода відділення кадрів сержанта Дацишина М.П., згідно яких 09.11.2022 ОСОБА_1 під час ознайомлення зі своєю службовою карткою дістав смартфон і сфотографував свою службову карту, яка лежала на столі біля інших документів, у тому числі, які мали гриф з обмеженим доступом.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що до матеріалів справи відповідачем не подано жодних доказів, що виявлені порушення за результатами службового розслідування призвели до негативних наслідків, а тому, відповідач без врахування всіх необхідних критеріїв про притягнення до дисциплінарної відповідальності дійшов висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи докази та обставини цієї справи не дають підстав кваліфікувати виявлені відповідачем порушення, як порушення ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту, зокрема, військової дисципліни з боку позивача та не дають достатніх правових підстав для застосування такого виду стягнення як попередження про неповну службову відповідність. Оскільки, у розглядуваних спірних правовідносинах не встановлено, що висновок службового розслідування містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим, наявність вини позивача та ступеня її тяжкості.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки оспорюваний наказ, не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Західного-оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Західного-оперативного територіального об`єднання Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі № 380/4145/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
О. Б. Заверуха