Справа № 140/2531/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/2531/23 пров. № А/857/11354/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Гудима Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цунамі» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя (судді) в суді першої інстанції Ковальчук В.Д.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цунамі» (далі ТзОВ «Цунамі») звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 25.01.2023 № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 23814 грн, заявленої у податковій декларації із ПДВ від 19.10.2022 № за вересень 2022 року, та застосування штрафних санкцій на суму 2381,40 грн; від 25.01.2023 № про відмову у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 654541 грн, заявлену у податковій декларації із ПДВ від 19.10.2022 № за вересень 2022 року; від 25.01.2023 № про зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість на суму 42548 грн, заявлену у податковій декларації із ПДВ від 19.10.2022 № за вересень 2022 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що за результатами подання ним декларації з податку на додану вартість за вересень 2022 року та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, ГУ ДПС у Волинській області внаслідок проведення камеральної перевірки складено довідку, в якій підтверджено право ТзОВ «Цунамі» на відшкодування заявленої суми податку на додану вартість. Однак 18 листопада 2022 року керівник ГУ ДПС у Волинській області виніс наказ № 2085-п про проведення з цього ж самого предмету документальної виїзної позапланової перевірки ТзОВ «Цунамі», за результатами якої складено акт від 19.12.2022 № 10148/07-01/31572226, яким встановлено порушення товариством податкового законодавства. Вказує, що не погоджуючись із висновками акта перевірки, ним було подано заперечення від 04.01.2023 на вищезазначений акт перевірки, до яких додатково надано документи бухгалтерського обліку, які, на його думку, безпідставно не було взято до уваги перевіряючими при проведенні перевірки. Зазначає, що 27.01.2023 на його адресу надійшли односторонньо прийняті відповідачем, без врахування заперечень на акт перевірки, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 25.01.2023 № , № , № . Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству, оскільки правомірно включило до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачені внаслідок придбання товарів та отриманих послуг за результатами здійснення господарської діяльності. Вказує, що на підтвердження таких господарських операцій ним надано податковому органу первинні документи бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, в тому числі на вимогу контролюючого органу проведено інвентаризацію активів в межах предмету перевірки, тобто підтверджено законність декларування ПДВ за вересень 2022 року. Вважає помилковими висновки перевірки щодо використання активів в операціях, що не є господарською діяльністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 25 січня 2023 року № , № , № .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що придбані у ТОВ «ЛД ОІЛ» паливно-мастильні матеріали використано позивачем у власній господарській діяльності для заправки власних транспортних засобів і спецтехніки, яка використовувалась для перевезення сировини, матеріалів, готової продукції, працівників товариства, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, які були в повному обсязі надані для перевірки, зокрема, виписаними ТОВ «ЛД ОІЛ» (продавцем) податковими накладними № 33 від 01.09.2022 на суму 79131,30 грн з ПДВ у розмірі 5176,81 грн, № 46 від 15.09.2022 на суму 302328,40 грн з ПДВ в розмірі 19778,49 грн, № 97 від 30.09.2022 на суму 268923,50 грн з ПДВ у розмірі 17 593 грн, договором купівлі-продажу від 22.01.2021, видатковими накладними № 148 від 01.09.2022, № 149 від 15.09.2022, № 178 від 30.09.2022, актами списання ПММ від 30.09.2022 року, про що зазначено в акті перевірки. На думку суду першої інстанції, на підтвердження таких господарських операцій позивач надав контролюючому органу достатні первинні документи, які підтверджують такі господарські операції, тому позивачу протиправно відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість у розмірі 23814 грн та протиправно прийнято податкове повідомлення-рішенням від 25.01.2023 № . В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 25.01.2023 № та в акті перевірки відмовлено позивачу у бюджетному відшкодуванні ПДВ за господарськими операціями із купівлі ТзОВ «Цунамі» товарів у відповідних контрагентів. На переконання суду першої інстанції, рішення контролюючого органу про відмову платнику у наданні бюджетного відшкодування ПДВ на суму 94577,00 грн за вказаними операціями є протиправним, оскільки зазначені господарські операції підтверджені первинними документами, які складені з дотриманням вимог чинного законодавства. Також у ході проведення перевірки встановлено, що ТзОВ «Цунамі» заявлено до бюджетного відшкодування попередню оплату без фактичного постачання ТМЦ на суму 300364,42 грн, зокрема по фінансово-господарських взаємовідносинах із купівлі платником (покупцем) товарів (послуг) у продавців на підставі відповідних податкових накладних. Відповідач не заперечує факту попередньої оплати позивачем за цими господарськими операціями, а тому на день подання податкової декларації платник податків не позбавлений можливості включення сум ПДВ у складі бюджетного відшкодування по цих авансових платежах за відсутності факту поставки таких товарів на такий час. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачу безпідставно відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість за цими господарськими операціями. Припущення податкового органу про те, що серед сум ПДВ, заявленого до бюджетного відшкодування включено до складу бюджетного відшкодування ПДВ суму ПДВ 259599,02 грн, яка є неоплаченою, виходячи із даних банківських виписок за вересень 2022 року по митному брокеру ПП «Еліт Брок», спростовується здійсненими оплатами для забезпечення ввезення в Україну товарів (обладнання). ТзОВ «Цунамі» здійснювало сплату ПДВ при імпорті товарно-матеріальних цінностей через брокера ПП «Еліт Брок», з огляду на що безпідставним є висновок податкового органу про завищення платником податків бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 259599,02 грн. Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 25.01.2023 № є протиправним та підлягає скасуванню. Доводи відповідача є безпідставними та спростовуються фактичними обставинами справи та наданими до перевірки первинними документами бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, якими підтверджено використання платником придбаних у ТОВ «ЛД ОІЛ» паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності для заправки власних транспортних засобів і спецтехніки. Таким чином, вищевказаними документами підтверджується включення платником податку до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за вересень 2022 ПДВ в сумі 42548 грн по фінансово-господарських взаємовідносинах із купівлі ТзОВ «Цунамі» у ТОВ «ЛД ОІЛ» палива на підставі зазначених податкових накладних. Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 25.01.2023 № , яким зменшено позивачу розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 42548 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позивачем до перевірки не було надано первинних документів, що підтверджують облік виконаної автотранспортними засобами ТзОВ «Цунамі» транспортної роботи та напрям списання витраченого пального та списання його в межах норм. Вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що купівля зазначених в акті перевірки товарів та послуг безпосередньо пов`язана з його господарською діяльністю та який економічний ефект наявний у вказаних операціях. Зазначає, що позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ згідно з податковими накладними по постачальниках, складеними на попередню оплату без фактичного постачання ТМЦ, що не дає можливості підтвердити наявність права на бюджетне відшкодування. Враховуючи вищевикладене вважає, що діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог ТзОВ «Цунамі» відсутні.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує, що відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами правомірності винесених податкових повідомлень-рішень від 25.01.2023 № , № , № , а також не спростовано висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 19 жовтня 2022 року ТзОВ «Цунамі» подано в електронному вигляді декларацію № з податку на додану вартість за вересень 2022 року та відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

За результатами проведення 17 листопада 2022 року камеральної перевірки даних декларації № податковим органом складено довідку № 8531/03-20-04-04/31572226, в якій контролюючим органом не встановлено порушення ТзОВ «Цунамі» вимог податкового законодавства в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2022 року.

Керівником ГУ ДПС у Волинській області прийнято наказ від 18 листопада 2022 року «Про проведення відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Цунамі» ()». Дату початку перевірки наказом визначено: з 01.12.2022, тривалість перевірки: 10 робочих днів.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Цунамі» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке виникло за вересень 2022 року, у тому числі заявленного до відшкодування з бюджету, податковим органом складено акт від 19.12.2022 № 10148/07-01/31572226, яким встановлено наступні порушення платником податків законодавства:

- п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (далі ПК України), внаслідок чого встановлено відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 1011673 грн, в т. ч. за вересень 2022 року 1011673 грн;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування в сумі 23814 грн, в т. ч. за вересень 2022 року 23814 грн;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) в сумі 42548 грн, в т. ч. за вересень 2022 року - 42548 грн.

- п. 201.10 ст.201 ПК України.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, ТзОВ «Цунамі» подало заперечення від 04.01.2023, до яких додатково надано документи бухгалтерського обліку.

Листом від 20.01.2023 № 17/03-20-07-01 відповідач повідомив позивача, що в ході розгляду заперечення вирішено викласти висновки акту перевірки від 19.12.2022 № 10148/07-01/31572226 в наступній редакції:

- п. 200.4 ст. 200 ПК України, внаслідок чого встановлено відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 654541 грн, в т. ч. за вересень 2022 року 654541 грн;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, абз. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування в сумі 23814 грн, в т. ч. за вересень 2022 року 23814 грн;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, абз. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) в сумі 42 548 грн, в т. ч. за вересень 2022 року - 42 548 грн.

- п. 201.10 ст.201 ПК України.

На підставі акта перевірки від 19.12.2022 № 10148/07-01/31572226 та за результатами розгляду заперечень ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 25.01.2023 № , № , № .

Податковим повідомленням-рішенням від 25.01.2023 № позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 23814 грн, в тому числі за вересень 2022 року на суму 23814 грн та накладено штрафні (фінансові) санкції в сумі 2381,40 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 25.01.2023 № відмовлено позивачу у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у загальному розмірі 654541 грн, в тому числі за вересень 2022 року в сумі 654541 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 25.01.2023 № зменшено платнику податків розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 42548 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 16.1.2 та 16.1.3 п.16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відносини щодо справляння податку на додану вартість регламентовані розділом V ПК України.

Згідно з п.п. «а» п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до п. 198.1., 198.2 статті ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 статті ПК України).

Відповідно до п. 198.5. ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV).

Статтею 1 Закону № 996-XIV передбачено, що для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні: бухгалтерський облік процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частинами першою, другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.01.2023 № , яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 23814 грн, в тому числі за вересень 2022 року на суму 23814 грн та накладено штрафні (фінансові) санкції в сумі 2381,40 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи слідує, що ТзОВ «Цунамі» включено до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за вересень 2022 року ПДВ в сумі 23814,00 грн по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «ЛД ОІЛ» на підставі податкових накладних.

Згідно з висновками податкового органу та аналогічними доводами апеляційної скарги, позивачем до перевірки не було надано первинних документів, що підтверджують облік виконаної автотранспортними засобами ТзОВ «Цунамі» транспортної роботи та напрям списання витраченого пального та списання його в межах норм. На думку відповідача, в ході проведення перевірки встановлено відсутність використання товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності ТзОВ «Цунамі», по яких сформовано бюджетне відшкодування ПДВ на суму 23814 грн, в т.ч. за вересень 2022 року на суму 23814 грн.

Стосовно цього суд апеляційної інстанції зазначає, що актом перевірки підтверджено наявність у платника податків згідно з даними бухгалтерського обліку транспортних засобів на суму 16343740,97 грн, машин та обладнання на суму 849694718,13 грн, а саме вантажних автомобілів (3 одиниці), легкових автомобілів (7 одиниць), спеціалізованих автомобілів (4 одиниці), автонавантажувачів (12 одиниць), електронавантажувачів, твердопаливних котлів (7 одиниць).

Транспортні засоби і спецтехніка зареєстровані та взяті на облік відповідно до законодавства України у відповідних реєстраційних органах, а також щодо них позивач подав у податкові органи повідомлення про ці об`єкти оподаткування за формою № 20-ОПП, що не заперечується відповідачем.

Матеріалами справи підтверджується, що придбані у ТОВ «ЛД ОІЛ» паливно-мастильні матеріали платником використано у власній господарській діяльності для заправки власних транспортних засобів і спецтехніки, яка використовувалась для перевезення сировини, матеріалів, готової продукції, працівників товариства, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, які були в повному обсязі надані для перевірки, зокрема, виписаними ТОВ «ЛД ОІЛ» (продавцем) податковими накладними № 33 від 01.09.2022 на суму 79131,30 грн з ПДВ у розмірі 5176,81 грн, № 46 від 15.09.2022 на суму 302328,40 грн з ПДВ в розмірі 19778,49 грн, № 97 від 30.09.2022 на суму 268923,50 грн з ПДВ у розмірі 17593 грн, договором купівлі-продажу від 22.01.2021, видатковими накладними № 148 від 01.09.2022, № 149 від 15.09.2022, № 178 від 30.09.2022, актами списання ПММ від 30.09.2022 року, про що зазначено в акті перевірки.

Зауваження щодо таких первинних документів у відповідача відсутні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем надано копії актів про списання ПММ від 30.09.2022 (т.1, а.с.93-95). Вказані акти містять інформацію про конкретні види та кількість палива, його ціну, назви транспортних засобів, які пов`язують списані матеріальні цінності з автомобілями, які використовувались позивачем у його господарській діяльності. В цих актах наявне посилання на державні номери автомобілів, які використовувались позивачем у його діяльності. Реквізити транспортних засобів, вказані в актах про списання матеріалів відповідають реквізитам транспортних засобів, які перебувають у власності ТзОВ «Цунамі», що підтверджується відповідними свідоцтвами про право власності (т.2, а.с.101-112).

Посилання скаржника на ненадання первинних документів, що підтверджують облік виконаної автотранспортними засобами ТзОВ «Цунамі» транспортної роботи та напрям списання витраченого пального та списання його в межах норм, є необгрунтованими, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку для позивача складення «шляхових листів», «наказів на встановлення норм списання ПММ» та обов`язковість наявності вказаних документів для підтвердження правильності декларування податку на додану вартість, а положення наказу Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 «Про затвердження Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», мають рекомендаційний характер.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 травня 2020 року у справі № 810/1068/16, товарно-транспортні накладні чи подорожні листи не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів оформлених у відповідності до положень діючого законодавства, а саме: договорів, видаткових накладних, податкових накладних, платіжних доручень, відомостей про рух активів, товару та інших документів. Наявність або відсутність окремих документів або ж помилки у їх оформленні не є підставою для переконання про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на підтвердження господарських операцій позивач надав контролюючому органу достатні первинні документи, які підтверджують такі господарські операції, а тому позивачу протиправно відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість у розмірі 23814 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.01.2023 № , яким відмовлено позивачу у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 654541 грн, заявлену у податковій декларації із ПДВ від 19.10.2022 № , колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для відмови у наданні бюджетного відшкодування відповідачем в цьому повідомленні-рішенні зазначено, що в ході проведення перевірки відсутнє пояснення позивача щодо використання ТМЦ (обладнання для миття пляшок напівавтоматична машина для миття (полоскання пляшок) з Італії, фільтр для грубих частинок для під`єднання в лінію зі штуцером для шланга у господарській діяльності, обладнання для кухні) ТзОВ «Цунамі», по яких заявлено суми з ПДВ на суму 94577 грн, в т.ч. за вересень 2022 року на суму 94577 грн.

В оскаржуваному рішенні та в акті перевірки відмовлено позивачу у бюджетному відшкодуванні ПДВ за господарськими операціями із купівлі ТзОВ «Цунамі» товарів у наступних контрагентів: ПП «Кагура» на підставі податкової накладної № 10 від 14.09.2022 на суму 6387,84 грн з ПДВ у сумі 1 064,64 грн; ТзОВ «Нормак» на підставі податкової накладної № 482 від 14.09.2022 на суму 88926,9 грн з ПДВ у сумі 14 821,15 грн; ТОВ «Донау Лаб Україна» на підставі податкової накладної № 36 від 08.08.2022 на суму 11135,59 грн з ПДВ у сумі 1855,93 грн; Компанії Ferreij Ugo e Fabrizio Sri (Італія) на підставі ВМД №UA205140/2022/065547 від 19.09.2022 на суму 979599,02 грн з ПДВ у сумі 76835,46 грн, за якими платником заявлено ПДВ на загальну суму 94577 грн.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що рішення контролюючого органу про відмову платнику у наданні бюджетного відшкодування ПДВ на суму 94577,00 грн за вказаними операціями є протиправним, оскільки зазначені господарські операції підтверджені вищенаведеними первинними документами, які складені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Також у ході проведення перевірки встановлено, що ТзОВ «Цунамі» заявлено до бюджетного відшкодування попередню оплату без фактичного постачання ТМЦ на суму 300364,42 грн, зокрема по фінансово-господарських взаємовідносинах із купівлі платником (покупцем) товарів (послуг) у наступних продавців: ТОВ «Алкон» на підставі податкової накладної № 5 від 15.09.2022 на суму 1668366 грн з ПДВ у сумі 74531 грн; ТОВ «Блонські Консткакшн» на підставі податкової накладної № 2 від 16.09.2022 на суму 261324 грн з ПДВ на суму 43554 грн; ТОВ «ТПК Центр» на підставі податкової накладної № 89 від 13.09.2022, № 153 від 20.09.2022 на суму 414016 грн з ПДВ у сумі 42989,30 грн; ТОВ «МВМ Груп Дніпро» на підставі податкової накладної № 17 від 08.09.2022 на суму 1663612 грн з ПДВ у сумі 66666,67 грн; ТОВ «Фарба Сервіс» на підставі податкової накладної № 1 від 01.09.2022, № 70 від 15.09.2022, № 87 від 21.09.2022 на суму 100000,00 грн з ПДВ у сумі 16666,67 грн; ТОВ «АС Інжиніринг» на підставі податкової накладної № 1 від 30.09.2022 на суму 150945,57 грн з ПДВ 25157,60 грн; ТОВ «Лапп Україна ТОВ» на підставі податкової накладної № 106 від 08.09.2022 на суму 150945,57 грн з ПДВ 11060,20 грн; ТОВ «АІ Консалтинг» на підставі податкової накладної № 333 від 26.09.2022 на суму 54000 грн з ПДВ у сумі 9000 грн; ТОВ «Форкс» на підставі податкової накладної № 12 від 13.09.2022, № 13 від 13.09.2022 на суму 36948,85 грн з ПДВ у сумі 6158,14 грн; ТОВ «Компанія Рілтех» на підставі податкової накладної № 70 від 13.09.2022 на суму 26663,98 грн з ПДВ у сумі 4444 грн; ТОВ «ЕЛЕКТРО Тайм» згідно податкової накладної № 42 від 21.09.2022 на суму 821,04 грн з ПДВ у сумі 136,84 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з цим пунктом ст. 200 Кодексу, така сума, зокрема підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200 ПК України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбувалася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Отже, при попередній оплаті за товари/послуги постачальникам у платника податку виникає право на податковий кредит, перевищення якого над податковими зобов`язаннями дає право платнику претендувати на бюджетне відшкодування ПДВ.

Відповідач не заперечує факту попередньої оплати позивачем за цими господарськими операціями, а тому на день подання податкової декларації платник податків не позбавлений можливості включення сум ПДВ у складі бюджетного відшкодування по цих авансових платежах за відсутності факту поставки таких товарів на такий час.

З огляду на вказане, позивачу безпідставно відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вищевказаними господарськими операціями.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на дату здійснення перевірки по операціях з постачальниками ТОВ «Блонскі Констракшн», ТОВ «ТПК-Центр», ТОВ «МВМ Груп Дніпро», ТОВ «Фаба Сервіс», ТОВ «АС-Інжиніринг», ТОВ «Лапп Україна», ТОВ «Форкс», ТОВ «Компанія Рілтех» поставка товару відбулась, на підставі чого були надані підтверджуючі документи, однак не були не взяті до уваги податковим органом.

Крім того, висновки контролюючого органу про те, що серед сум ПДВ, заявленого до бюджетного відшкодування включено до складу бюджетного відшкодування ПДВ суму ПДВ 259599,02 грн, яка є неоплаченою, виходячи із даних банківських виписок за вересень 2022 року по митному брокеру ПП «Еліт Брок» спростовується здійсненими оплатами для забезпечення ввезення в Україну товарів (обладнання).

Протягом вересня 2022 року ТзОВ «Цунамі» здійснило імпорт товарно-матеріальних цінностей на загальну митну вартість 4897955,00 грн без ПДВ. При розмитненні було сплачено митним органам 979599,02 грн ПДВ. Відповідні дані підтверджуються податковою декларацією з податку на додану вартість за вересень 2022 року (рядок 11.1 податкової декларації з ПДВ за вересень 2022 року), а також довідкою про результатами камеральної перевірки ТзОВ «Цунамі» за вересень 2022 року.

ТзОВ «Цунамі» здійснювало сплату ПДВ при імпорті товарно-матеріальних цінностей через брокера ПП «Еліт Брок», з огляду на що необгрунтованим є висновок податкового органу про завищення платником податків бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 259 599,02 грн.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 25.01.2023 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.01.2023 № , яким зменшено позивачу розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 42548 грн, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Податковим повідомленням-рішенням від 25.01.2023 року № зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 42548 грн, заявлену у податковій декларації із ПДВ від 19.10.2022 № за вересень 2022 року.

В обґрунтування зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість відповідачем у цьому податковому повідомленні-рішенні зазначено, що ТзОВ «Цунамі» включено до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за вересень 2022 року ПДВ в сумі 42548 грн по фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «ЛД ОІЛ» на підставі податкових накладних від 01.09.2022 № 33 на суму 79131,30 грн з ПДВ у сумі 5176,81 грн від 15.09.2022 № 46 на суму 302 328,40 грн з ПДВ в сумі 19778,49 грн, від 30.09.2022 № 97 на суму 268923,50 з ПДВ у сумі 17 593,13 грн. Відповідач вважає, що до перевірки не було надано первинних документів, що підтверджують облік виконаної автотранспортними засобами ТзОВ «Цунамі» транспортної роботи та напрям списання витраченого пального та списання його в межах норм.

Такі доводи відповідача є безпідставними і спростовуються фактичними обставинами справи та наданими до перевірки первинними документами бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, якими підтверджено використання платником придбаних у ТОВ «ЛД ОІЛ» паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності для заправки власних транспортних засобів і спецтехніки, зокрема, виписаними ТОВ «ЛД ОІЛ» (продавцем) податковими накладними № 33 від 01.09.2022 на суму 79131,30 грн з ПДВ у сумі 5176,81 грн, № 46 від 15.09.2022 на суму 302328,40 грн з ПДВ у сумі 19778,49 грн, № 97 від 30.09.2022 на суму 268923,50 грн з ПДВ у сумі 17593 грн, договором купівлі-продажу від 22.01.2021, видатковими накладними № 148 від 01.09.2022, № 149 від 15.09.2022 № 178 від 30.09.2022, актами списання ПММ від 30.09.2022, які складені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Вищевказаним підтверджується включення платником податку до складу податкового кредиту в декларації з ПДВ за вересень 2022 ПДВ в сумі 42548 грн по фінансово-господарських взаємовідносинах із купівлі ТзОВ «Цунамі» у ТОВ «ЛД ОІЛ» палива на підставі зазначених податкових накладних.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 25.01.2023 № , яким зменшено позивачу розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 42548 грн, є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Волинській області від 25.01.2023 № , № , № .

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року у справі № 140/2531/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 29 грудня 2023 року.