Справа № 140/21159/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року ЛуцькСправа № 140/21159/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , солдат, військовослужбовець, позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1 , військова частина, відповідач ) про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 15.07.2023, з урахуванням фактично виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01.03.2023 по 15.07.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 06.11.2022 проходив військову службу в Збройних Силах України на особливий період військового стану у складі військової частини НОМЕР_1 .

За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: виконання бойових завдань в складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , внаслідок мінометного обстрілу, 13.12.2022, солдат отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове поранення лівого ока, правої щічної ділянки, правого плеча.

Зауважує, що після отримання ним бойового поранення 13.12.2022, проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах в тому числі закордонних, а також у відпустках за станом здоров`я та на реабілітації по 15.07.2023.

Відповідно до Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №31850, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 14.12.2022 по 15.12.2022.

У період з 15.12.2022 по 20.12.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова», що підтверджується Випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №16237.

Відповідно до Виписки №20781 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого військовослужбовець знаходився на стаціонарному лікуванні у період з 21.12.2022 по 28.12.2022.

Відповідно до Виписного епікризу №17815 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 28.12.2022 по 30.12.2022. Рішенням ВЛК від 30.12.2022 йому надано відпустку за станом здоров`я терміном на 30 календарних днів.

Довідкою військово-лікарської комісії від 21.02.2023 №1910 підтверджено, що травма ОСОБА_1 , пов`язана з проходженням військової служби.

У період з 07.03.2023 по 22.03.2023 солдат перебував на лікуванні в КП «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни», що підтверджено Випискою №987.

Відповідно до Виписок №1245, №1652, №2043 військовослужбовець перебував на лікуванні у період з 23.03.2023 по 19.04.2023, з 21.04.2023 по 09.05.2023, з 15.05.2023 по 17.05.2023. У зв`язку з отриманням тяжкої травми солдат потребував надання відпусток за станом здоров`я .

Довідкою військово-лікарської комісії від 17.05.2023 №78 підтверджено, що травма ОСОБА_1 тяжка та пов`язана з проходженням військової служби.

Відтак, вважає, що у зв`язку тривалим перебуванням на стаціонарному лікуванні після безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, за період з 01.03.2023 по 15.07.2023 .

Зазначає, що починаючи з 01.03.2023 по 15.07.2023 відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась позивачу щомісячно додаткова винагорода в передбаченому чинним законодавством розмірі, відповідно до положень Постанови № 168.

Зокрема, вказану додаткову винагороду не нараховано і не виплачено у квітні, травні та червні та виплачено частково у березні відповідно із-за перебування позивача на лікарняному.

Уважаючи, що має право на повну виплату належних сум додаткової винагороди за період з 01.03.2023 по 15.07.2023, звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів у спростування позовних вимог не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.

У зв`язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Після усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 04 серпня 2023 року (арк. спр. 52), ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 58).

Суд, перевіривши доводи позивача у позовній заяві, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , з 06.11.2022 на посаді стрільця-санітара №313, що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 04.10.2022.

За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області, внаслідок мінометного обстрілу позивач отримав поранення, а саме: мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове поранення лівого ока, правої щічної ділянки, правого плеча, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 , виданої на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 09 квітня 2023 року №518.

Після отримання військовослужбовцем бойового поранення 13.12.2022, останній проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах в тому числі закордонних, а також у відпустках за станом здоров`я та на реабілітації по 15.07.2023.

Перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, підтверджується: довідкою військово-лікарської комісії від 17.05.2023 №78; довідкою військово-лікарської комісії від 21.02.2023 №1910; медичними документами (виписками, записами лікарів при огляді) (арк.спр.16 зворот -25) та наказами командира військової частини НОМЕР_1 про відпустки за станом здоров`я №372 від 31.12.2022 та №28 від 28.01.2023.

Довідкою військово-лікарської комісії від 17.05.2023 №78 підтверджено, що травма ОСОБА_1 , тяжка, так, пов`язана з проходженням військової служби. Також, у висновку ВЛК зазначено, що позивач потребує лікування (реабілітації) терміном 60 календарних днів (до 15.07.2023).

Загалом позивач проходив лікування та реабілітацію внаслідок отримання ним 13.12.2022 поранення з 13.12.2022 по 15.07.223, що підтверджується вищенаведеними медичними документами.

У зв`язку з отриманням бойового поранення, ОСОБА_1 набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн., відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022р., за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я.

09.06.2023р. представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій, серед іншого, просив нарахувати та виплатити позивачу в повному розмірі в період з 01.03.2023 по 15.07.2023 щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022р.№168.

Відповідач листом від 28.06.2023р. за №4673 зазначив, що направляє на адресу адвоката довідку про доходи з 01.01.2023 по 30.06.2023 №865/фс від 07.07.2023 року та витяги із наказів про вибуття (прибуття) у відпустку за станом здоров`я на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати у повному розмірі збільшеної винагороди до 100 000 грн. за період з 01 березня 2023 року по 15 липня 2023 року відповідно до положень постанови КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року, звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991№ 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

01 квітня 2022 року до постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, постанова № 168 не містить такої обов`язкової умови як безперервне перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами, що із змісту довідки №720 від 09.04.2023 вбачається, що ОСОБА_1 13.12.2022 одержав поранення внаслідок мінометного обстрілу в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області під час виконання бойового завдання в складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 . Довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 518 від 09 квітня 2023 року, за місцем вимоги.

Як зазначено в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 , травмування військовослужбовця не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, під час травмування позивач перебував в засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронежилет) (арк.спр. 22 зворот).

Судом встановлено, що позивач проходив лікування та реабілітацію внаслідок отримання ним 13.12.2022 поранення з 13.12.2022 по 15.07.2023 в різних медичних закладах.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 21.02.2023 №1910, травма позивача пов`язана з проходженням військової служби, за ступенем тяжкості згідно Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 відноситься до тяжких.

Як вбачається з довідки військово-лікарської комісії від №78 від 17.05.2023, виданої Комунальним підприємством "Волинський обласний госпіталь ветеранів війни", травма ОСОБА_1 тяжка, пов`язана з захистом Батьківщини, позивач потребує лікування (реабілітації) терміном 60 календарних днів (до 15.07.2023). Довідка про обставини травми №720 від 09.04.2023 надана командиром в/ч НОМЕР_1 .

З аналізу наданих відповідачем витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 стосовно вибуття/прибуття ОСОБА_1 у відпустки та з відпусток для лікування у зв`язку з бойовим пораненням вбачається, що позивач відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 №372 вибув у відпустку для лікування у зв`язку з бойовим пораненням на 30 діб з 31 грудня 2022 року по 29 січня 2023 року. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2023 №28 позивач прибув з відпустки на лікування у зв`язку з бойовим травмуванням 28.01.2023.

Як свідчить довідка про доходи № 865/фс від 07.07.2023, видана відповідачем позивач у спірний період додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100000 пропорційно за місяць не отримував (а.с.15).

Разом з тим, суд наголошує на тому, що, в контексті спірних правовідносин, постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Як вже встановлено судом, позивач у період з 13.12.2023 по 15.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено наявною в матеріалах справи медичною документацією.

А отже, позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 01.03.2023 по 15.07.2023, а тому бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 01.03.2023 по 15.07.2023 є протиправною.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої-другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України констатує, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 249, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01 березня 2023 по 15 липня 2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 01 березня 2023 по 15 липня 2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено та підписано 02 січня 2024 року.