Справа № 200/6159/23
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2024 року Справа№200/6159/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ),

2) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, )

про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу період роботи згідно записів трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 та період здійснення догляду за дитиною, в якому також його матусею зазначена ОСОБА_1 , та призначенні пенсії незаконними, та скасувати рішення відділу призначення пенсії Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 04 від 30 серпня 2023 року;

- зобов`язати Головне Управління пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального стажу період роботи згідно записів трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , та період здійснення догляду за дитиною, в якому також його матусею зазначена ОСОБА_1 , та призначити пенсію за віком після досягнення 65 років з часу звернення до відповідача, тобто з 22 серпня 2023 року.

Ухвалою від 06 листопада 2023 року суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановив позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків шляхом належного оформлення позовної заяви відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, шляхом приведення у відповідність позовних вимог та надання уточненої позовної заяви.

23 листопада 2023 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 27 листопада 2023 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/6159/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

За правилами частини 5 та частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 серпня 2023 року вона звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, оскільки на час звернення мала страховий стаж, достатній для призначення пенсії за віком після досягнення 65 років. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 04 від 30 серпня 2023 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу. До загального стажу не зараховані періоди роботи позивача згідно записів в її трудовій книжці та період здійснення догляду за дитиною, оскільки у посвідці на постійне проживання № НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 не зазначено по батькові позивача. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до її загального стажу періодів роботи згідно записів в трудовій книжці та періоду здійснення позивачем догляду за дитиною протиправними, просить скасувати рішення рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 04 від 30 серпня 2023 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати зазначені періоди до її страхового стажу та призначити їй пенсію за віком.

На виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року позивач надала пояснення, в яких зазначила, що до її загального стажу не зараховано жодного дня роботи, оскільки посвідка, яка дає їй право на проживання на території України, видана на ім`я ОСОБА_1 , проте, як в свідоцтві про народження дитини та в трудовій книжці зазначено ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що її загальний страховий стаж складає 31 рік 2 місяці, що є достатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідач-1 надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог позивача, просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, що 22.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно статті 26 Закону №1058-ІV. За принципом екстериторіальності заяву позивача від 22 серпня 2023 року опрацьовано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. За результатом розгляду наданих документів відповідачем-2 було встановлено, що страховий стаж заявниці на дату звернення не підтверджено в установленому порядку. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 16.01.1974, оскільки трудова книжка не відповідає даним посвідки на постійне проживання НОМЕР_3 від 17.01.2017, в якій зазначено « ОСОБА_1 ». Період догляду за дитиною серії НОМЕР_4 від 23.08.2011 не можливо врахувати до страхового стажу, у зв`язку з невідповідністю прізвища, ім`я та по батькові « ОСОБА_1 », даним посвідки на постійне проживання НОМЕР_3 від 17.01.2017, в якій зазначено « ОСОБА_1 ». Індивідуальні відомості про застраховану особу про сплату до Пенсійного фонду України страхових внесків відсутні. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 30.08.2023 № 04 по зверненню від 22.08.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно із листом Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20.10.2023 №0500-0304-9/90259 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області стосовно правильності зарахування вищезазначених періодів до страхового стажу та право на призначення пенсії ОСОБА_1 , рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком було переглянуто відповідачем-2 та враховано до страхового стажу періоди роботи позивача, згідно із записами в її трудовій книжці від 16.01.1974 року. Отже, страховий стаж заявниці становить 17 років 02 місяці 02 дні. За результатами повторного розгляду заяви було призначено пенсію за віком ОСОБА_1 згідно зі статтею 26 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 з 22.08.2023. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідач-2 надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог позивача, просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 22.08.2023 через електронний сервіс Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У зв`язку з впровадженням екстериторіальності дане звернення було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Головним управлінням, розглянуто дану заяву та додані до неї документи та прийнято рішення від 30.08.2023 про відмову в призначенні пенсії. На виконання листа ГУ ПФУ в Донецькій області № 0500-0304-9/90259 від 20.10.2023 спеціалістами ГУ ПФУ в Івано-Франківській області було повторно переглянуто рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу згідно трудової книжки, яка заповнена 16.01.1974, періоди роботи по 31.12.1991 та прийнято рішення про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 з 22.08.2023 при страховому стажі роботи 17 років 2 місяці 2 дні. До страхового стажу згідно трудової книжки, яка заповнена 16.01.1974, не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 10.02.1992, 12.02.1992 по 16.11.1993, 17.11.1993 по 14.03.1994, 18.03.1994 по 21.04.2006, оскільки, з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. До страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року. Крім того, до страхового стажу позивача не зараховано період здійснення догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення 3-річного віку, оскільки, в свідоцтві про народження відсутня відмітка про видачу паспорта, а згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта. Індивідуальні відомості про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) відсутні. Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 , її позовними вимогами є скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 30.08.2023, зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до загального стажу період роботи згідно записів трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , та період здійснення догляду за дитиною та призначити пенсію за віком з 22 серпня 2023 року. Щодо позовних вимог відносно скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 30.08.2023 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області призначити пенсію, то їх заявлення є безпідставним, оскільки, на етапі розгляду справи в судовому порядку, відсутній спір про право. ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 22.08.2023.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

22 серпня 2023 року ОСОБА_1 за допомогою веб-порталу електронних послуг звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не є спірним у даній справі.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 22 серпня 2023 року розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

За результатом розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 30 серпня 2023 року прийнято рішення № 04 про відмову у призначенні пенсії.

У вказаному рішенні зазначено наступне. Згідно з наданими документами страховий стаж не розраховано. До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки, виданої ОСОБА_1 16.01.1974, що не відповідає даним посвідки на постійне проживання НОМЕР_2 від 17.01.2017 ( ОСОБА_1 ). Крім того, до страхового стажу не враховано період здійснення догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в свідоцтві про народження НОМЕР_4 від 23.08.2011 значиться ОСОБА_1 . Індивідуальні відомості про застраховану особу (довідка Форми ОК-5) відсутні. Вирішено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону № 1058 відмовити.

20 жовтня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було скеровано лист № 0500-0304-9/90259, в якому зазначено, що по пенсійній справі № 47 ОСОБА_1 винесено рішення про відмову в призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При опрацюванні пенсійної справи не зараховано до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки від 16.01.1974, у зв`язку з невідповідністю прізвища, ім`я та по батькові в трудовій книжці з даними посвідки на постійне проживання від 17.01.2017 НОМЕР_2 . Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає за можливе зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки до 31.12.1991 та просить перевірити правильність зарахування зазначених періодів до страхового стажу та право на призначення пенсії

ОСОБА_2 відповідь на лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 0500-0304-9/90259 від 20 жовтня 2023 року щодо перегляду рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 17.11.2023 року № 0900-0302-9/58322 повідомило, що електронна пенсійна справа опрацьована відповідно до зауважень і передана на візування ГСП.

За результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 серпня 2023 року останній було призначено пенсію за віком згідно із статтею 26 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 з 22.08.2023 року, що підтверджується протоколом про призначення пенсії від 16 листопада 2023 року.

Як вбачається з Форми РС-право позивачу до страхового стажу зараховано наступні періоди: з 16.01.1974 по 07.01.1976 (1 рік 11 місяців 22 дні); з 08.01.1976 по 30.04.1977 (1 рік 3 місяці 23 дні); з 17.05.1977 по 03.07.1979 (2 роки 1 місяць 17 днів); з 10.12.1979 по 31.03.1980 (0 років 3 місяці 22 дні); з 28.04.1980 по 16.12.1981 (1 рік 7 місяців 19 днів); з 16.01.1982 по 10.11.1984 (2 роки 9 місяців 25 днів); з 28.11.1984 по 12.11.1986 (1 рік 11 місяців 15 днів) з 10.12.1986 по 09.11.1988 (1 рік 11 місяців 0 днів); з 10.11.1988 по 18.03.1991 (2 роки 4 місяці 9 днів); з 01.04.1991 по 31.12.1991 (0 років 9 місяців 0 днів). Загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 17 років 2 місяці 2 дні.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до загального страхового стажу позивача періодів роботи останньої згідно із записами в її трудовій книжці та періоду здійснення догляду за дитиною, та, відповідно, правомірність прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення № 04 від 30 серпня 2023 року про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Суд зауважує, що під час розгляду даної справи ОСОБА_1 було зараховано певні періоди її роботи відповідно до записів в трудовій книжці та призначена пенсія за віком. Проте, позивачем не надано суду ані заяви про уточнення чи зміну позовних вимог, ані пояснень з приводу позовних вимог у зв`язку із призначенням останній пенсії.

Враховуючи викладене, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та предмету спору.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно норм статті 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків( п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058- ІV). Закон №1058-ІV набув чинності 01 січня 2004 року.

Відповідно до положень статті 5 Закону України № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до приписів статті 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною другою статті 26 Закону № 1058-ІV визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 1058-ІV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1),

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Пунктом 1.8 Порядку 22-1 визначено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, визначені Розділом ІІ Порядку № 22-1.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2023 року позивач після досягнення шістдесятип`ятирічного віку звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надала відповідні документи.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

В свою чергу, порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58), відповідно до п. 1.1 якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

На час виникнення у позивача спірних трудових відносин порядок ведення трудових книжок працівників регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Так, відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Згідно із пунктом 2.2. Інструкції № 58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Так ж норма була передбачена п. 2.2 Інструкції № 162.

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 2.13 Інструкції № 58). Аналогічний припис міститься у пункті 2.12 Інструкції № 162.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2 Порядку).

Пунктом 3 зазначеного Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається зі спірного рішення, до страхового стажу ОСОБА_1 не враховано періоди її роботи згідно записів трудової книжки, у зв`язку з невідповідністю прізвища, ім`я та по-батькові в трудовій книжці з даними посвідки на постійне проживання від 17.01.2017 НОМЕР_2 , оскільки у посвідці не зазначено по батькові позивача.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання. визначає Порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 (далі - Порядок 251).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251 також затверджений Технічний опис бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, пунктом 13 якого визначено елементи даних у зоні візуальної перевірки, зокрема прізвище та ім`я особи. Внесення таких даних особи як по батькові бланком не передбачено.

Пунктом 3 вказаного Порядку 251 визначено, що для оформлення посвідки на постійне проживання разом із заявою подаються, зокрема, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред`явлення повертається), та його копія; переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку.

В матеріалах справи наявний паспорт громадянина Російської Федерації № НОМЕР_5 , виданий Управлінням внутрішніх справи Автозаводського району міста Нижнього Новгороду 05 квітня 2005 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із засвідченим належним чином перекладом з російської на українську мову. Отже, відомості щодо по батькові позивача ( ОСОБА_4 ) є ідентичними з відомостями, зазначеними в трудовій книжці позивача у графі по батькові.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_6 , виданого 28 квітня 1956 року на ім`я ОСОБА_5 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6, сформованого 08 серпня 2023 року, 28 серпня 1976 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області був складений актовий запис № 379 про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу прізвище позивача - ОСОБА_5 .

В трудовій книжці позивача прослідковується зміна прізвища в « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ».

З наведеного вбачається, що трудова книжка від 16 січня 1974 року належить саме позивачу.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії.

Пунктом 1.8 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія .

Пунктом 4.2 цього Порядку визначено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається певний обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного трудового стажу для її призначення.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні відповідально підходити до такого важливого питання як призначення особі пенсії та використовувати всі передбачені законом повноваження задля повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Проте, суду не надано доказів вчинення відповідачем-2 будь-яких дій щодо повідомлення позивача про неналежне оформлення поданих документів, а також про необхідність дооформлення таких документів або надання додаткових документів, що свідчить про недбале ставлення територіального органу Пенсійного фонду України до вирішення питання щодо призначення особі пенсії.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у інших документах. При цьому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог.

Невідповідність на титульній сторінці трудової книжки у по батькові позивача з даними посвідки на постійне проживання, де по батькові відсутнє, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

З наведеного вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 підлягають зарахуванню періоди її роботи згідно записів трудової книжки, виданої 16 січня 1974 року.

З приводу незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення догляду за дитиною до досягнення трирічного віку суд зазначає наступне.

У спірному рішенні зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період здійснення догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 від 23.08.2011 значиться ОСОБА_1 .

Позивачем надано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_4 , видане повторно 23 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, з якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_9 , про що в книзі реєстрації народжень 14 липня 1977 року зроблено відповідний актовий запис за № 545. У графі «мати» зазначено ОСОБА_1 .

Так, за приписами пункту 8 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до пункту «ж» частини третьої статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно пункту 11 вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком позивачем було додано свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане повторно 23 серпня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області.

Суд зазначає, що прізвище, ім`я та по батькові позивача, зазначені у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 , співпадають із даними, зазначеними у трудовій книжці позивача, та паспортними даними, які були враховані при видачі позивачу посвідки на постійне проживання.

Отже, враховуючи наведені приписи чинного законодавства, підстави для не зарахування періоду здійснення догляду за дитиною до страхового стажу ОСОБА_1 відсутні.

З огляду на викладене, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки від 16.01.1974 та періоду здійснення догляду за дитиною є протиправними, внаслідок чого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 04 від 30 серпня 2023 року підлягає скасуванню.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та предмету спору, суд дійшов таких висновків.

Щодо вимог позивача про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині відмови в зарахуванні до страхового стажу період роботи згідно записів трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 та період здійснення догляду за дитиною та скасування рішення відділу призначення пенсії Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 04 від 30 серпня 2023 року, суд зазначає наступне.

Як зазначено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзивах на позовну заяву, рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком було переглянуто та враховано до страхового стажу періоди роботи позивача, згідно із записами її трудової книжки від 16.01.1974 року. За результатами повторного розгляду заяви було призначено пенсію за віком ОСОБА_1 згідно із статтею 26 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 з 22.08.2023 року.

Суд зазначає, що оскільки рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 не є предметом спору, суд не розглядає його правомірність. У разі незгоди позивача із розрахунком її страхового стажу, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком може бути предметом спору в окремому адміністративному провадженні.

Проте, суд зауважує, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом стали в тому числі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки від 16.01.1974 та періоду здійснення догляду за дитиною, вчинені відповідачем-2 на час первинного розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Оскільки під час розгляду справи в межах даного спору судом визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки від 16.01.1974 та періоду здійснення догляду за дитиною, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, відповідачами зазначено, що спірне рішення було переглянуто, проте, не зазначено, що це рішення було скасовано, та, відповідно, не надано доказів на підтвердження його скасування.

Отже, оскільки суду не надано доказів скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 04 від 30 серпня 2023 року, спірне рішення підлягає скасуванню в судовому порядку.

З приводу вимог позивача щодо зобов`язання Головне Управління пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального стажу період роботи згідно записів трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , а також період здійснення догляду за дитиною, та призначити пенсію за віком з 22 серпня 2023 року, суд зазначає таке.

Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення/перерахунок пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення позивачу пенсії за віком є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийняв рішення про відмову в призначенні такої.

Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Крім того, з наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протоколу про призначення пенсії від 16 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 з 22 серпня 2023 року призначено пенсію за віком згідно із статтею 26 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 17 років 02 місяці 02 дні.

Відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно із статтею 26 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 задоволенню не підлягають.

Щодо зарахування певних періодів до страхового стажу позивача суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, розрахунок стажу та призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

Суд зазначає, що в межах даного предмету спору та у спірному рішенні не зазначено, які саме періоди роботи зараховані чи не зараховані до страхового стажу позивача та з яких підстав. Тим більше, що під час розгляду даної справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяву ОСОБА_1 від 22 серпня 2023 року було переглянуто та призначено останній пенсію із зарахуванням певних періодів її роботи до страхового стажу.

Отже, у даному випадку, зважаючи на встановлені судом обставини справи та в межах предмету спору суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню частково.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Отже, з метою ефективного захисту порушеного права позивача позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 згідно із записами в трудовій книжці, виданій 16 січня 1974 року, та періоду здійснення догляду за дитиною; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 04 від 30 серпня 2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, з урахуванням висновків суду та із визначенням в рішенні періодів, які не зараховані до страхового стажу позивача (за наявності), та причин їх не зарахування (за наявності).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до 1) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), 2) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ) щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно із записами в трудовій книжці, виданій 16 січня 1974 року, та періоду здійснення догляду за дитиною.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ) № 04 від 30 серпня 2023 року про відмову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 22 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, з урахуванням висновків суду та із визначенням в рішенні періодів, які не зараховані до страхового стажу позивача (за наявності), та причин їх не зарахування (за наявності).

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (адреса: 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 02 січня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар