Справа № 214/3630/23
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3630/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гончар Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 214/3630/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

04.05.2023 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» із позовною заявою, отриманою судом 23.05.2023 року, в якій просив суд поновити строк для звернення до суду з позовною заявою про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення; визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АА №00003456 від 04.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, провадження у справі закрити.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що позивач є власником вантажного-загального бортового автомобіля марки Mercedes-Benz Actros 1840, д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб був переданий позивачем в оренду ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЮКРЕЙН» для здійснення вантажних перевезень. 17.11.2022 року ТОВ «ТРАНСЛОГІСТИК ЮКРЕЙН» на підставі заявки № 3089 від 17.11.2022 року до договору № 496-ДУ-05/09/22 від 05.09.2022 року, укладеного з ТОВ «ЛІМЕРТІН КАРГО ДЕЛІВЕРІ» на вищевказаному транспортному засобі здійснювало перевезення вантажу від вантажовідправника - ДП «ХУМАНА ПІПЛ ТУ ПІПЛ» (місце навантаження: Україна, м. Київ, вул. Алматинська, 8) до пункту розвантаження: ТОВ ХУМАНА СХІД» (Україна, м. Дніпро). Маршрут перевезення вантажу пролягав автошляхами: 1.М-03 через Бориспіль 2. Н-08 через Переяслав, Золотоношу 3. Н-16 через Черкаси 4. Н-01 через м. Сміла, 5. М-30 через м. Олександрія, Кіровоградська обл. - м. Пятихатки, Дніпропетровська обл.

04.01.2023 старшим державним інспектором впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - Соколюк Любомиром Миколайовичем, за результатами розгляду відомостей матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM 10,10 було складено відносно позивача постанову серії АА № 00003456 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 17 000,00 гривень. За змістом вказаної постанови 17.11.2022 року о 20 год. 55 хв. за адресою: Н-01, Київ -Знамянка, км 206+200 автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб Mercedes-Benz Actros 1840, д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: - перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,2 % (1,31 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон. Позивач вказує, що на день вчинення адміністративного правопорушення, вказаний в оскаржуваній постанові транспортний засіб у нього в користуванні не перебував, оскільки він перебував у користуванні ТОВ «Транслогістік Юкрейн», на підставі договору оренди транспортного засобу №01-02/2022 від 01.02.2022 р., який і є належним користувачем транспортних засобів на момент вчинення вказаного адміністративного правопорушення. На підставі Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1197, чинного як на час вчинення вказаного правопорушення так і на час притягнення позивача до відповідальності, обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладався саме на такого належного користувача. Тому саме орендар, якому він передав транспортний засіб, зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача, а невиконання ним цього обов`язку не є підставою для притягнення його, позивача, як власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності. Тому вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Позивач зазначає, що на шляху прямування до місця призначення знаходяться інші майданчики зважування в русі М-03 Київ-Харків-Довжанський, км 22+700 (WIM59), Н-16 Золотоноша - Черкаси - Сміла - Умань , км 10+867 (WIM32), M-30 Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через м. Вінницю, м. Кропивницький), км 823+336 (WIM12), M-30 Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через м. Вінницю, м. Кропивницький), км 862+259 (WIM58), M-30 Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине (через м. Вінницю, м. Кропивницький), км 949+608 (WIM20) проте жодним із них не було зафіксовано перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України. До того ж, відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування», транспортний засіб, що належить позивачу, не було затримано. Виходячи із змісту постанови серії АА № 00003456 від 04.01.2023 року, термін свідоцтва про повірку технічну засобу WIM 10,10 закінчився 16.06.2022 року. Враховуючи закінчення терміну свідоцтва про повірку вказаного автоматичного вагового комплексу Укртрансбезпеки та значний проміжок часу між закінченням терміну дії та зафіксованим порушеннями більше 5 місяців, відносно не великий міжповірочний інтервал у 1 рік, слідує, що такий комплекс не відповідає ДСТУ та непридатний до застосування, а його виміри не можна приймати як докази вчинення правопорушення. Оскаржувана постанова не містить категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, сумарне фактичне навантаження на осі. Вказані недоліки ставлять під сумнів врахування вказаних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм. Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не містять ні інформації про категорію транспортного засобу, ні про тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, у зв`язку з вище викладеним він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.39-40).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті - Башинська О.С., подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Свою позицію мотивувала тим, що позовна заява датована 04.05.2023 року, при тому, що оскаржувана постанова винесена 04.01.2023 року та в свою чергу зазначена постанова скерована на поштову адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак даний лист повернутий за закінченням терміну зберігання. Тому позивач не може посилатися на підставу для поновлення строку на звернення до суду з позовом, оскільки Державною службою України з безпеки на транспорті виконано всі належні дії щодо направлення оскаржуваної постанови, однак позивачем не здійснено відповідних дій щодо їх отримання. Тому на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України просить залишити позовну заяву без розгляду. По суті позовних вимог зазначає, що здійснюючи перевезення вантажу із певними відхиленнями від встановлених нормативів, користувач транспортним засобом погоджується на перевищення встановлених вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, що призводить до негативної ситуації з автодорогами. Положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. Перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів з урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. Посилання на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутність інформації у постанові та доказів на підтвердження цього, є необґрунтованими та на їх спростування у відзиві на позов представником відповідача наводиться методика розрахункового відсоткового перевищення фактичної загальної маси та окремих вагових параметрів транспортного засобу, яка застосовується Укртрансбезпекою при притягненні осіб до адміністративної відповідальності. Стосовно суб`єкта правопорушення, то ряд відомостей, які враховуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надаються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими особами Головного сервісного центру МВС. Вказує, що процедуру внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача транспортного засобу на момент вчинення спірних правовідносин була унормована Постановою КМУ від 14.11.2018 р. № 1197, яка втратила чинність 13.01.2023 р., натомість підлягає врахуванню, оскільки була чинна. Внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів (фізичні та юридичні особи) або належні користувачі транспортних засобів, які несуть відповідальність згідно правил, встановлених ст. 14-3 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ. За відсутності відомостей про належного користувача у Реєстрі, уповноваженій посадовій особі відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення подаються відомості про особу, за якою зареєстровано транспортний засіб. Зазначає, що позивач будучи власником транспортного засобу не вжив заходів для внесення відповідних відомостей про належного користувача до ЄДРТЗ, до того ж не вимагав вчинення процедури внесення відповідних відомостей до ЄДРТЗ від ТОВ «Транслогістик Юкрейн» та не вчинив належні заходи задля врегулювання даного питання, аби в подальшому не бути притягнутим до відповідальності. Посилання позивача на те, що зміст постанов не відповідає Інструкції від 27.09.2021 № 512, а подія та склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відсутні, є суб`єктивними, адже Інструкція містить вимоги лише до форми постанови, в той час як вимоги щодо змісту постанови встановлені КУпАП та Порядком № 1174. Товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача, тому посилання позивача на те, що перевезення товару відповідно до товарно-транспортної накладної, з урахуванням ваги автомобіля, виключає перевантаження транспортних засобів, вважають необґрунтованим. Сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно й інших товарно матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Також повна маса, яка зазначена виробником транспортного засобу в технічній характеристиці не виключає того факту, що транспортний засіб міг перевозити вантаж понад встановлену норму. Закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи. Автоматичний пункт габаритно-вагового контролю у русі станом на час фіксації адміністративних правопорушень, вчинених позивачем, був обладнаний приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, який станом на момент фіксації вчинення позивачем правопорушень був справним та готовим до експлуатації, а отже показники вимірювань навантажень на осі та загальної маси транспортного засобу, визначені ним, є об`єктивними та достовірними відомостями, згідно з Порядком № 1174. Позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги з підстав, вказаних у позовній заяві та зазначив, що позивач пропустив встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України строк з поважних причин, вони поновлені в ухвалі про відкриття провадження у справі, тому посилання представника відповідача щодо залишення позовної заяви без розгляду безпідставні. Невиконання належним користувачем транспортного засобу ТОВ «Транслогістик Юкрейн», встановленого Порядком № 1197 обов`язку щодо внесення до Реєстру відомостей про належного користувача не може ставитись позивачу у вину та бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не скоював. Посилається на аналогічні правові висновки судів першої та апеляційної інстанції, які враховуючи малозначність справи підлягають врахуванню, зокрема постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022 року по справі № 756/35/22, від 06.10.2022 по справі 640/8063/20, від 06.10.2022 року по справі № 759/3540/22 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.08.2023 р. по справі № 334/2738/23. Зазначив, що слід врахувати закінчення терміну дії свідоцтва про повірку автоматичного вагового комплексу, яким було зафіксоване спірне правопорушення та значний проміжок часу між закінченням терміну дії та зафіксованими порушеннями більше 5 місяців, відносно не великий міжповірочний інтервал у 1 рік, слідує, що такий комплекс не відповідає ДСТУ та непридатний до застосування, а його виміри не можна приймати як докази вчинення правопорушення. Надання відповідачем до суду замість оригіналів електронних документів їх паперової форми без вказівки про наявність оригіналу, ставить під сумнів достовірність та повноту даних, що містяться в наданих відповідачем роздруківках карток з ГВК до оскаржуваних постанов.

Правом на подання заперечень відповідач не скористався, клопотань про надання додаткового строку не заявляв.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Ухвалою суду від 21.12.2023 року у клопотанні Державної служби з безпеки на транспорті про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено (а.с. 117-118).

Позивач та його представник правом на участь в судовому засіданні не скористались, від представника позивача надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Суд розглядає справу на підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, враховуючи позицію учасників справи дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 04.01.2023 року старшим державним інспектором впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - Соколюком Любомиром Миколайовичем, за результатами розгляду відомостей матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WIM 10,10 було складено відносно позивача постанову серії АА № 000003456 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 гривень (а.с. 19).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 17.11.2022 року о 20 год. 55 хв. за адресою: Н-01, Київ -Знамянка, км 206+200 автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб Mercedes-Benz Actros 1840, днз НОМЕР_1 . із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,2 % (1,31 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон.

З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова була направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, вказана обставина підтверджується поштовими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи, проте, позивачем постанова не була отримана позивачем.

25.04.2023 року позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження відносно нього за спірною постановою, після чого представник позивача подав відповідну заяву про ознайомлення із виконавчим провадженням № 71438694, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься заява (а.с.17).

З договору оренди транспортного засобу №01-02/2022 від 01.02.2022 року вбачається, що його було укладено Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «ТРАНСЛОГІСТІК ЮКРЕЙН» (Орендар) в особі директора Вялика Андрія Миколайовича. Строк дії договору до 31.12.2022, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання ( а.с. 20-22).

В матеріалах справи міститься додаткова угода № 4 від 01.12.2022 р., та акт приймання передачі транспортного засобу в оренду від 01.02.2022 року, з яких вбачається, які автомобілі були передані Орендарю (а.с.23-25).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

За приписами ч.1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Процедура внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, станом на час виникнення спірних правовідносин, була визначена Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1197 (далі також - Порядок №1197).

Згідно з п.п.3 п.2 Порядку №1197 належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним.

Відповідно до п.п.2 п.3 Порядку№1197, підставою внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, є: визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем.

Згідно з п.30 Порядку №1197 внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички), здійснюється в сервісному центрі МВС за заявою належного користувача

Отже, обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів як на час вчинення правопорушення так і на час притягнення Позивача до адміністративної відповідальності покладався саме на належного користувача.

Частиною 2 статі 132-1 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Пункт 22.5 розділу 22 ПДР України визначає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону № 3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною четвертою статті 48 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з абз. 14 ч.1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 33 ч. 1 ст. 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно ч. 4 ст. 48 Закону № 2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» через центри надання адміністративних послуг. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно п. 39 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879, відповідальність за збереження великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, рух яких заборонено, за весь час з моменту заборони руху до його відновлення несе перевізник, а в разі перевезення вантажу - вантажовідправник.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок № 1567; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «ТРАНСЛОГІСТІК ЮКРЕЙН» (Орендар) в особі директора Вялика Андрія Миколайовича було укладено договір оренди транспортного засобу, а саме: №01-02/2022 від 01.02.2022 р. (надалі Договір).

За умовами п 1.1. Договору Орендодавець зобов`язується передати Орендарю в тимчасове платне користування транспортний засіб та сплачувати Орендодавцю встановлену договором орендну плату.

У відповідності до п. 1.2. Договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 01.12.2022 р., серед інших, за умовами пп. 10 п. 1.2. Орендодавець передає Орендарю в оренду транспортний засіб Mercedes-Benz Actros 1840, № кузова НОМЕР_2 , днз НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 .

У відповідності до п. 9.1. Договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 01.12.2022 р., Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання.

У відповідності до акту приймання передачі транспортного засобу в оренду від 01.02.2022 р. до Договору оренди транспортного засобу № 01-02/2022 від 01.02.2022 р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв, серед іншого, транспортний засіб Mercedes-Benz Actros 1840, № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , проте згодом на даному ТЗ було змінено свідоцтво про реєстрацію на НОМЕР_3 та номерний знак на НОМЕР_1 .

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ст. 798 Цивільного кодексу України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

За приписами ст. 800 Цивільного кодексу України наймач самостійно здійснює використання транспортного засобу у своїй діяльності і має право без згоди наймодавця укладати від свого імені договори перевезення, а також інші договори відповідно до призначення транспортного засобу.

Отже, у день вчинення адміністративного правопорушення, указаного в оскаржуваній постанові, транспортний засіб у користуванні Позивача не перебував, оскільки він перебував в користуванні ТОВ «ТРАНСЛОГІСТІК ЮКРЕЙН», який і є належним користувачем транспортного засобу на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Звідси вбачається, що саме Орендар якому Позивач передав в оренду транспортні засоби, зобов`язаний був внести відомості до Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо належного користувача. Невиконання ним цього обов`язку не є підставою для притягнення Позивача, як власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не скористався правом на внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача транспортного засобу в даному випадку ТОВ «Транслогістик Юкрейн», а тому позивач є належним суб`єктом вказаного правопорушення з огляду на те, що вимоги п. п.30 Порядку № 1197, чинного як на час виникнення спірних правовідносин так і на час притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, встановлюють обов`язок щодо внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі договору оренди, саме на такого належного користувача, тобто на ТОВ «Транслогістик Юкрейн».

Відповідальність за правилами КУпАП є індивідуальною, не може бути притягнена до відповідальності особа, за порушення, яке вчинила інша особа.

Суд враховує, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб марки Mercedes-Benz Actros 1840, № кузова НОМЕР_2 , днз НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Відповідачем дійсно зафіксовано, що транспортний марки Mercedes-Benz Actros 1840, реєстраційний номер НОМЕР_1 , має перевищення вагових параметрів, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,2 % (1,31 тон), що перевищує нормативно допустимий показник. Транспортний засіб має перевищення вагових параметрів. Тобто транспортний засіб здійснював рух по дорогам України з порушенням вантажних показників.

Проте відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови не встановлено хто фактично здійснював перевезення вантажу з перевантаженням.

У відповідності частини 1 ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Таким чином, до відповідальності може бути притягнений автомобільний перевізник, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, суб`єкт господарювання.

Суд при вирішенні спору користується правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постановах від 02.08.2018 року у справі № 820/1420/17, від 09.08.2019 року у справі № 817/1051/16, від 09.08.2019 року у справі № 819/586/16, від 24.07.2019 року у справі № 803/1540/16, від 28.02.2019 року справі № 805/3598/16-а, 29.09.2020 року у справі № 236/1935/17, від 22.12.2021 року у справі № 420/3371/21.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» №10373/05).

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що адміністративна справа, стосовно скоєння адміністративного правопорушення позивачем підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОСОБА_1 при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанцію про сплату судового збору №49071 від 03.07.2023 року.

Таким чином, поверненню позивачу підлягає сума судових витрат у вигляді судового збору у сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00003456 від 04.01.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Державна служба України з безпеки на транспорті, , юридична адреса: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51.

Рішення суду складено та підписано 26 грудня 2023 року

Суддя Н.В. Чернова