Справа № 580/6908/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року справа № 580/6908/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Звенигородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка оголошена 24.02.2022 указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 у відповідності до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути питання надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, яка оголошена 24.02.2022 указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 у відповідності до абзацу 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 05.07.2023 звернувся із заявою до відповідача щодо звільнення від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із тим, що його батько ОСОБА_2 являється інвалідом ІІ групи загального захворювання безтерміново, а інші працездатні особи, які відповідно до закону зобов`язані були б здійснювати його утримання, відсутні. Не отримавши відповіді, представник позивача адвокат Павленко С. І. 19.07.2023 подав відповідний адвокатський запит. 20.07.2023 відповідач надав витяг з протоколу від 06.07.2023 № 22, з якого вбачається, що прийняте рішення про відмову в наданні відстрочки в зв`язку з тим, що заявник не надав військово-обліковий документ та не встановлено наявність інших осіб, які відповідно до закону можуть утримувати його батька. Позивач, не погоджуючись з таким рішенням, зазначає таке.

23.10.2019 його мати ОСОБА_3 у зв`язку із загальним захворюванням, пов`язаним з ураженням опорно-рухового апарату визнана інвалідом першої «Б» групи безтерміново. Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААБ № 467213 від 23.10.2019 ОСОБА_3 потребує постійного стороннього нагляду та допомоги та їй рекомендовано лікування та нагляд профільного спеціаліста та сімейного лікаря.

01.12.2021 його батько ОСОБА_2 у зв`язку із загальним захворюванням був визнаний інвалідом ІІ групи безтерміново. Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 467213 від 01.12.2021 ОСОБА_2 потребує працепристосування та рекомендовано лікування та нагляд пульмонолога, алерголога, сімейного лікаря та санаторно-курортне лікування.

Батьки позивача зареєстровані та проживали в с. В`язівок. За цією ж адресою зареєстровані також позивач та його брат ОСОБА_4 . Проте позивач проживає разом з батьками, а брат у с. Маркизівка Золотоніського району Черкаської області. Оскільки, позивач проживав разом з батьками, то догляд за ними здійснював саме він.

В зв`язку з погіршенням здоров`я матері ОСОБА_3 брат позивача ОСОБА_4 перевіз матір проживати в с. Маркизівку та здійснює її догляд і лікування.

Щодо наявності інших осіб, які можуть утримувати батька, позивач зазначає наступне.

Батьки позивача мають трьох повнолітніх синів: ОСОБА_5 (позивач), ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 являється інвалідом ІІ групи безтерміново у зв`язку із загальним захворюванням. Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААБ № 779529 від 24.12.2020 йому протипоказані значні фізичні навантаження та робота у вимушеному положенні тіла.

ОСОБА_7 зареєстрований у с. В`язівок за тією ж адресою, що і батьки, а фактично проживає у с. Маркизівка Золотоніського району Черкаської області. У зв`язку з погіршенням здоров`я матері та тим, що позивачу було важко здійснювати догляд за обома батьками з інвалідністю, ОСОБА_7 перевіз матір до себе у с. Маркизівка та здійснює її догляд та утримання.

Позивач вважає, що надав відповідачу всі документи, які підтверджують право на звільнення від призову, однак відповідач протиправно відмовив йому в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Тому, за захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Відповідач проти позову заперечив. 04.09.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 06.07.2023 до Звенигородського РТЦК та СП звернувся позивач з заявою про надання відстрочки згідно абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Всі заяви про надання відстрочки у Звенигородському РТЦК та СП розглядаються на комісії по питанням розгляду законності надання відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час. Згідно з протоколом комісії від 06.07.2023 № 22 заявнику було відмовлено в наданні відстрочки в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надав документів щодо відсутності інших осіб, які відповідно до закону можуть утримувати його батьків. У зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

12.09.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечив проти викладених у відзиві обставин та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на аналогічні доводи, викладені в позовній заяві.

Ухвалою від 07.08.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними паспорта позивача серії НОМЕР_1 (а. с. 8, 9).

Батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 24.01.1986 (а. с. 12).

Батько позивача ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними паспорта останнього серії НОМЕР_3 (а. с. 13, 14).

Відповідно до довідки про доходи від 03.07.2023 № 9510 5858 6843 1526 ОСОБА_2 (батько позивача) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності. Відомості про пенсію: за квітень червень 2023 року розмір пенсії складає 7 560 грн (а. с. 15).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 357623 від 01.12.2021 ОСОБА_2 (батько позивача) є особою з інвалідністю ІІ групи з 01.12.2021 безтерміново. Причина інвалідності загальне захворювання. Висновок про умови та характер праці працепристосування. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності лікування та нагляд пульмонолога, алерголога, сімейного лікаря та санаторно-курортне лікування (а. с. 16).

Мати позивача ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними паспорта останнього серії НОМЕР_4 (а. с. 17, 18).

Відповідно до довідки про доходи від 03.07.2023 № 5205 8822 7823 1256 ОСОБА_3 (мати позивача) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності. Відомості про пенсію: за квітень червень 2023 року розмір пенсії складає 8 280 грн (а. с. 21).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 467213 від 23.10.2019 ОСОБА_3 (мати позивача) є особою з інвалідністю І (першої) «Б» групи з 30.09.2019 безтерміново. Причина інвалідності загальне захворювання з ураженням опорно рухового апарату. Висновок про умови та характер праці потребує постійного стороннього нагляду та допомоги. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності лікування та нагляд профільного спеціаліста, сімейного лікаря (а. с. 20).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 24.01.1986, серії НОМЕР_5 від 10.01.2023 та серії НОМЕР_6 від 24.06.1992 відповідно (а. с. 12, 35, 31).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 779529 від 24.12.2020 ОСОБА_8 (брат позивача) є особою з інвалідністю ІІ групи з 23.12.2020 безтерміново. Причина інвалідності загальне захворювання. Висновок про умови та характер праці протипоказані значні фізичні навантаження та робота у вимушеному положенні тіла. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності лікування та нагляд невропатолога, сімейного лікаря та санаторно-курортне лікування (а. с. 34).

Згідно з довідкою від 05.07.2023 № 149 виконавчого комітету Драбівецького старостинського округу Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 дійсно проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ним без реєстрації проживає його мати ОСОБА_3 (а. с. 29).

Відповідно до довідки від 05.07.2023 № 16-18/3/156 виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області позивач дійсно має батька особу з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає разом з ним в одному господарстві в АДРЕСА_1 (а. с. 30).

Позивач 05.07.2023 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив звільнити його від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із тим, що його батько ОСОБА_2 являється інвалідом ІІ групи загального захворювання безтерміново, а інші працездатні особи, які відповідно до закону зобов`язані були б здійснювати його утримання, відсутні (а. с. 22).

Не отримавши відповідь, представник позивача адвокат Павленко Сергій Іванович 19.07.2023 звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 19.07.2023 № 74, в якому просив надати рішення, яке було прийнято за результатами розгляду заяви позивача від 05.07.2023 про звільнення його від призову на військову службу (а. с. 23-26).

За результатом розгляду адвокатського запиту відповідач листом від 20.07.2023 № 2565/6 надіслав рішення, прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 05.07.2023 про звільнення його від призову на військову службу (а. с. 27).

Відповідно до витягу з протоколу від 06.07.2023 № 22 за результатом розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову по мобілізації у зв`язку з наявністю у батька інвалідності ІІ групи відмовлено в наданні відстрочки в зв`язку з тим, що заявник не надав військово-обліковий документ та не встановлено наявність інших осіб, які відповідно до закону можуть утримувати його батька (а. с. 28).

Позивач вважає, що надав відповідачу всі документи, які підтверджують право на звільнення від призову, однак відповідач протиправно відмовив йому в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Тому, за захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон №2232-ХІІ).

Частини 1 - 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та діє на момент розгляду цієї справи.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України.

Постановлено мобілізацію провести на території, зокрема, Черкаської області.

Строк проведення загальної мобілізації продовжено з 16 листопада 2023 року на 90 діб згідно з Указом Президента № 735/2023 від 06.11.2023.

На момент розгляду адміністративної справи мобілізація триває.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-XII).

У статті 1 Закону №3543-ХІІ визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону №3543-ХІІ з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 22 Закону №3543-ХІІ, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону №3543-ХІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

За змістом частин першої-третьої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

У частині сьомій статті 1 Закону №2232-XII закріплено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Статтею 22 Закону №3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Поряд з цим статтею 23 Закону №3543-XII передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Тобто, саме під час мобілізації військовозобов`язані не підлягають призову на військову службу, якщо вони мають та/або одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Як встановив суд, позивач 05.07.2023 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив звільнити його від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із тим, що його батько ОСОБА_2 являється інвалідом ІІ групи загального захворювання безтерміново, а інші працездатні особи, які відповідно до закону зобов`язані були б здійснювати його утримання, відсутні. Не отримавши відповідь, представник позивача 19.07.2023 звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 19.07.2023 № 74, в якому просив надати рішення, яке було прийнято за результатами розгляду заяви позивача від 05.07.2023 про звільнення його від призову на військову службу.

За результатом розгляду адвокатського запиту відповідач листом від 20.07.2023 № 2565/6 надіслав рішення, прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 05.07.2023 про звільнення його від призову на військову службу, а саме витяг з протоколу від 06.07.2023 № 22, відповідно до якого за результатом розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову по мобілізації у зв`язку з наявністю у батька інвалідності ІІ групи відмовлено в наданні відстрочки в зв`язку з тим, що заявник не надав військово-обліковий документ та не встановлено наявність інших осіб, які відповідно до закону можуть утримувати його батька.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону № 3543-XII особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому - дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

З аналізу наведений законодавчих норм вбачається, що отримати право на відстрочку можливо лише в разі доведення, що серед членів сім`ї та родичів немає інших працездатних осіб, які зобов`язані за законом утримувати таких осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу № НОМЕР_7 від 10.12.1985 між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_9 укладено шлюб.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками трьох повнолітніх синів: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 357623 від 01.12.2021 ОСОБА_2 (батько позивача) є особою з інвалідністю ІІ групи з 01.12.2021 безтерміново. Батько позивача ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з довідкою про доходи від 03.07.2023 № 9510 5858 6843 1526 ОСОБА_2 (батько позивача) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності. Відомості про пенсію: за квітень червень 2023 року розмір пенсії складає 7 560 грн. Відповідно до довідки від 05.07.2023 № 16-18/3/156 виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Звенигородського району Черкаської області позивач дійсно має батька особу з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає разом з ним в одному господарстві в АДРЕСА_1 .

Вказані вище документи позивач долучав до заяви про звільнення від призову на військову службу під час мобілізації. У заяві зазначив, що батько ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, проживає разом з позивачем, а інші працездатні особи, які б відповідно до закону, окрім позивача, зобов`язані були б здійснювати його утримання, відсутні.

Разом з тим, як встановив суд, батьки позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_3 мають ще двох синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_8 є особою з інвалідністю ІІ групи з 23.12.2020 безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 779529 від 24.12.2020.

ОСОБА_11 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 467213 від 23.10.2019 ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І (першої) «Б» групи з 30.09.2019 безтерміново.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач до заяви від 05.07.2023 не додав документів щодо встановлення інвалідності брату ОСОБА_8 , матері ОСОБА_3 та щодо проживання останньої з сином ОСОБА_4 .

Водночас відсутні належні, достовірні та допустимі докази наявності інвалідності у брата позивача, а саме ОСОБА_4 , який є повнолітньою та працездатною особою, що зобов`язана відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Доказів на противагу цьому позивач ні відповідачу, ні суду не надав, а отже не підтвердив, що окрім нього ніхто із братів не в змозі утримувати батька з інвалідністю. Спільне проживання позивача з батьком не є належним, достовірним та допустимим доказом утримання ним одноособово батька та неможливості утримувати останнього іншими працездатними осами, зобов`язаними відповідно до закону його утримувати.

Отже, відповідач відмовивши позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абзацу 11 частини першої 1 статті 23 Закону № 3543-XII діяв у порядку, спосіб та межах що визначені Конституцією та законами України. Тому відсутні підстави для визнання їх протиправними та зобов`язувати відповідача повторно розглянути питання щодо надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Звенигородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО