Справа № 600/6701/23-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 р. м. Чернівці справа № 600/6701/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, складене Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, від 06.09.2023р. №0-2412-UA0066784 форми "Ф".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що податковим органом на підставі оскаржуваного рішення, визначено до сплати податкове зобов`язання з транспортного податку за 2023 рік в сумі 25000грн. Вважає, що зазначений податок йому нараховано безпідставно, оскільки легковий автомобіль, який перебуває у власності позивача, не є об`єктом оподаткування у 2023 році транспортним податком, так як його середньоринкова вартість нижча 375 розмірів мінімальної заробітної плати, визначеної положенням п.267.2 ст.267 ПК України. Крім того, вказував, що відповідачем пропущено строк складання та надсилання оскаржуваного рішення, адже таке рішення надсилається до 1 липня базового податкового періоду (року), натомість його складено 06.09.2023р. та отримане позивачем 30.09.2023р.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що згідно з пп.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року. Таким чином, транспортний засіб, який належить позивачу на праві приватної власності є об`єктом оподаткування, а позивач є платником транспортного податку. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та відповідає приписам чинного законодавства.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, а саме: легкового автомобіля марки TOYOTA, LAND CRUISER 300, 2022 року випуску (об`єкт двигуна 3346 куб.см., тип пального - дизель), д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 05.11.2022 НОМЕР_2 .

06.09.2023р. Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області відносно позивача було винесене податкове повідомлення-рішення №0-2412-UA0066784 форми "Ф" зі сплати транспортного податку на суму 25000 грн. за 2023 рік.

Позивач вважає, що автомобіль, який йому належить, не є об`єктом оподаткування транспортним податком, а тому податкове повідомлення-рішення прийняте відносно нього є протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким введено транспортний податок, що відповідно до ст.265, п.10.2 ст.10 Податкового кодексу України є місцевим податком.

Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" внесені зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

У відповідності до абз.1 пп. 267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України об`єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

З приписів наведеної норми чітко слідує, що законодавцем запроваджено дві кваліфікуючі ознаки, за одночасної наявності яких у особи, як потенційного платника податку на майно (транспортного податку) виникає податковий обов`язок стосовно конкретного належного йому на праві приватної власності легкового автомобіля, а саме: 1) віковий ценз автомобіля - тобто існування (не закінчення, тривання, продовження) періоду часу в п`ять років від року випуску автомобіля, 2) вартісний ценз автомобіля - тобто перевищення показником середньоринкової вартості автомобіля межі у 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році установлено з 01 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6700 гривень.

Таким чином, у 2023 році передбачена підпунктом 267.2.1 пункту 262.1 статті 267 ПК України межа середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення їх до об`єктів оподаткування транспортним податком становить 2 512 500 грн. (6700 грн. х 375).

Вартісний ценз автомобіля в силу абз.2 пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (абз.3 пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України).

Відповідно до пп.267.3.1 п.267.3 ст.267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.5.1. пункту 267.5 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Порядок обчислення та сплати податку встановлено пунктом 267.6 статті 267 ПК України.

Так, відповідно до пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом податковою адресою (місцем реєстрації) платника податку, зазначеною в реєстраційних документах на об`єкт оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.6.2 пункту 267.2 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів, зокрема, але не виключно, інформацію про транспортний засіб: марка, модель, об`єм циліндрів двигуна (куб. см), рік випуску та розмір ставки податку.

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 (далі - за текстом - Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. N 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (п.3 Методики).

Згідно з п.4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у відповідному році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, у той час як межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі №813/3965/17.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, позивач є власником транспортного засобу, а саме: автомобілю TOYOTA, LAND CRUISER 300, 2022 року випуску, об`єкт двигуна 3346 куб.см., тип пального дизель (Євро-5), тип кузова - загальний легковий універсал, д.н.з. НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що легковий автомобіль з такими ознаками та параметрами (марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального) включений до Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2023 році та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2023 (звітного) року), розміщеному Мінекономрозвитку на офіційному веб-сайті (http://me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA).

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно названого Переліку автомобіль з такими ознаками та параметрами підлягає оподаткуванню до 1 року.

В матеріалах справи міститься наданий позивачем розрахунок вартості транспортного засобу TOYOTA, LAND CRUISER 300, 3.3 Premium, 3346, внутрішнього згорання, дизель, 2022 року випуску, розрахований відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів станом на 2023 рік, згідно якого вартість транспортного засобу зі строком експлуатації понад 1 до 2 років - 2 232 167,40 грн. (тобто менше ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати).

Разом з цим, згідно цього ж розрахунку для нових автомобілів, тобто строком експлуатації до 1 року, така вартість становить 3 600 270,00 грн., тобто більша ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати (2 512 500грн).

Саме на підставі зазначеної інформації, податковий орган прийняв оскаржуване рішення, виходячи з того, що транспортний засіб, який належить позивачу має строк експлуатації до 1 року, а відповідно перевищує вартісний ценз, встановлений податковим законодавством.

Суд не може погодитись з таким підходом та вважає його необґрунтованим з таких підстав.

Як вже згадано судом вище відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль TOYOTA, LAND CRUISER 300, 2022 року випуску, об`єкт двигуна 3346 куб.см., тип пального дизель, яким володіє позивач - 2022 року випуску.

Відповідно до зазначеного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановити точну календарну дату виготовлення автомобіля не вбачається можливим, а тому датою його виготовлення для цілей оподаткування вважається - 01.01.2022. Тобто, під критерій рік випуску - до 1 року включно цей автомобіль підпадав до 31.12.2022 включно, з 01.01.2023 по 31.12.2023 включно даний автомобіль підпадатиме під критерій рік випуску - до 2 років включно.

Натомість, суд наголошує, що у Переліку значиться транспортний засіб TOYOTA, LAND CRUISER 300, 3.3 Premium, 3346, дизель, рік випуску (включно) - до 1 року.

Отже, дата виготовлення автомобіля, яким володіє позивач є 01.01.2022, а у Переліку відсутній транспортний засіб такої марки з такими параметрами року випуску до 2 років включно.

Вказані висновки позивача узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.07.2020 у справі № 0340/1781/18, у якій останній дійшов переконання, що автомобіль 2017 року випуску з датою його виготовлення для цілей оподаткування - 01.01.2017 підпадає з 01.01.2018 під критерій рік випуску - до 2 років включно та не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

Крім того, при здійсненні калькуляції (розрахунку) на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньоринкової вартості автомобіля позивача марки TOYOTA, LAND CRUISER 300, 3.3 Premium, 3346, встановлено, що його вартість (2 232 167,40 грн) є меншою ніж 375 розмірів мінімальної заробітної плати (2 512 500 грн).

З вищенаведеного слідує, що належний позивачу автомобіль не може вважатись об`єктом оподаткування транспортним податком у 2023 році в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 06.09.2023р. №0-2412-UA0066784 форми "Ф" на суму 25 000грн є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

З приводу доводів позивача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення поза межами строку, встановленого пп.267.6.2. пункту 267.2 статті 267 ПК України та контраргументів відповідача, наведених у відзиві, суд вважає на необхідне роз`яснити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено податковим органом 06.09.2023 року та направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням за №786 27.09.2023 року, яке отримано позивачем 30.09.2023 року. Відповідно оскаржуване рішення винесено та надіслано позивачу податковим органом поза межами строку, встановленого підпунктом 267.6.2. пункту 267.2 статті 267 ПК України (до 1 липня 2023 року).

Разом з тим, у постанові від 20.06.2022р. у справі №826/15940/18 колегією суддів Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступлено від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №825/1903/17, з огляду на наступне.

Верховний Суд в зазначеній постанові від 02.11.2021 року у справі №825/1903/17 висловив правову позицію, відповідно до якої контролюючий орган зобов`язаний нарахувати платнику податків податкове зобов`язання з транспортного податку за відповідний рік та надіслати (вручити) таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Податкове повідомлення-рішення, прийняте або направлене з порушенням цього строку, є неправомірним, оскільки воно прийнято поза межами строку, встановленого у абзаці 1 підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України.

Водночас з аналізу наведених вище положень статей 54 та 267 ПК України випливає, що контролюючий орган дійсно зобов`язаний нарахувати платнику податків податкове зобов`язання з транспортного податку за відповідний рік та надіслати (вручити) таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Невиконання контролюючим органом такого обов`язку звільняє платника податків лише від відповідальності за несвоєчасність сплати податкового зобов`язання (аналогічно до приписів підпункту 266.10.2 статті 266, підпункту 287.9 статті 287 ПК України), проте не звільняє від обов`язку сплати такого податку за наявності відповідних правових підстав.

В свою чергу, Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що пропуск податковим органом встановленого підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку з транспортного податку. Строк надсилання податкового повідомлення-рішення, встановлений підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України, не є строком, що зумовлює припинення податкового обов`язку або звільнення від його виконання.

Саме тому, враховуючи викладені правові висновки Верховного Суду, які є обов`язковими для суду першої інстанції в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність оцінки правомірності винесеного повідомлення-рішення за підставами його прийняття, в той час, як встановлені судом обставини порушення податковим органом строків винесення та направлення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення не можуть слугувати самостійною підставою для висновків щодо протиправності останнього та відсутності у позивача обов`язку зі сплати транспортного податку за 2023 рік.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійснені ним судові витрати, підтвердження яких є у матеріалах справи.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф №0-2412-UA0066784", складене Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 06.09.2023р.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013; )

Суддя В.О. Кушнір