Справа № 620/12367/23
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року Чернігів Справа № 620/12367/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить:

- визнати протиправними дії НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у не повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року включно;

- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) інформацію про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року включно, за формою, наведеною у додатку 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», а також наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №628/8/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, як військовослужбовцю, який приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року включно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України та перебував у оперативному підпорядкуванні у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби. Позивач вказав, що з серпня по грудень 2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, у зв`язку з чим набув право на виплату додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Однак позивач вважає, що грошове забезпечення за період з серпня по листопад 2022 року виплачено йому не в повному обсязі.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.09.2023 клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, поновлено позивачу вказаний строк та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 19.09.2023 клопотання представника позивача про витребування документів задоволено та витребувано у відповідачів додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 14.11.2023 від військової частини НОМЕР_1 витребувано повторно додаткові докази по справі.

Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) надійшов відзив на позов, в якому останній заперечував проти позовних вимог, зважаючи на те, що позивач перебуває у службовому відрядженні у НОМЕР_3 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_1 ). В той же час, у вказаний період службового відрядження позивач перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , яка і здійснювала йому нарахування та виплату грошового забезпечення. Проте довідок із підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах за серпень-листопад 2022 року у складі військової частини НОМЕР_1 у формі, визначеній Наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України до військової частини НОМЕР_2 не надходило. Участь позивача у бойових діях або заходах протягом спірного періоду, не підтверджена у порядку, який визначався Наказом №392-АГ, що свідчить про відсутність у військової частини НОМЕР_2 правових підстав для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі за період спірних правовідносин. Вказав, що у спірний період Журнали службово-бойових дій ПКШР НОМЕР_4 прикордонного загону велися військовослужбовцями НОМЕР_4 прикордонного загону, під час їх перебування у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 та саме з урахуванням зазначених у них записів, у відповідності до абзацу 2 пункту 11 Наказу №392-АГ, вказана військова частина зобов`язана була перевірити достовірність внесеної інформації та у сукупності з іншими документами, визначеними пунктом 4 Наказу №392-АГ, скерувати на адресу військової частини НОМЕР_2 довідки у формі, визначеній додатком 2 до Наказу №392-АГ, для здійснення відповідних нарахувань додаткової грошової винагороди у підвищеному розмірі. Довідка військової частини НОМЕР_5 , про яку зазначено позивачем, до військової частини НОМЕР_2 не надавалася.

НОМЕР_3 прикордонний загін у відзиві на позов заперечував проти позовних вимог та вказав, що відповідно до довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 05.08.2022 №861 позивач, який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 09.04.2022 по 31.07.2022. Будь-які рапорти на адресу 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від керівництва прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) не надходили. Позивачем не надано достатніх доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у зв`язку з чим вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповіді на відзив представник позивача заперечував щодо доводів відповідачів та вказав, що безпосередня участь у бойових діях або заходах мала би бути підтверджена довідкою від 02.03.2023 №5032, про наявність якої військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено у відповіді на адвокатський запит. Крім того, жодна із сторін не заперечує факт участі позивача у бойових діях. Вказав, що саме військова частина НОМЕР_1 видавала довідку про безпосередню участь від 02.03.2023 №5032 та саме вона несе відповідальність за викладену в ній інформацію. Військова частина не надала доказів того, чому позивачу не виплачена додаткова винагорода за безпосередню участь у бойових діях або заходах за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року та докази того, що позивач не виконував бойові завдання і тому додаткова винагорода не виплачувалася.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у складі військової частини НОМЕР_2 з 18.03.2022, про що свідчить наказ начальника військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2022 №121-ОС /а. с. 34/.

Позивач перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_3 прикордонному загоні (військовій частині НОМЕР_1 ) з 09.04.2023, в той же час, перебуваючи на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , що не заперечується сторонами, а також підтверджується наказом начальника військової частини НОМЕР_2 від 04.04.2022 №7-вв /а. с. 33/.

Згідно з довідкою від 05.08.2022 №861 позивач у період з 09.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 30.06.2022; з 01.07.2022 по 08.07.2022; з 22.07.2022 по 31.07.2022 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей (підстава: бойове розпорядження Адміністрації ДПС України від 02.04.2022 №56 гриф) /а. с. 34/.

Листом від 16.08.2023 №43/7555-23-Вих військова частина НОМЕР_2 на адвокатський запит повідомила представника позивача, що підтверджень участі позивача у бойових діях або заходах за періоди з 01.08.2022 по 30.11.2022 у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу №392-АГ від військової частини не надходило, а тому військова частина НОМЕР_2 наказ про виплату збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 70 000,00 грн за вказаний період не видавала /а. с. 27-31/.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 08.08.2023 105 прикордонним загоном листом від 14.08.2023 №22/6962-23-Вих повідомлено, що довідку про безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 02.03.2023 №5032 105 прикордонним загоном видана керівництву прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) в одному примірнику /а. с. 33/.

Відповідно до довідки про грошове забезпечення позивача, виданої в/ч НОМЕР_2 , позивачу не нарахована додаткова винагороду з розрахунку до 70000,00 грн за період з серпня по листопад 2022 року. Вказана винагорода виплачена позивачу лише за квітень, травень, червень, липень, грудень, січень 2022 року /а. с. 32/.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, НОМЕР_3 прикордонним загоном (військова частина НОМЕР_1 ) листом від 28.11.2023 за №14/3278-23-Вих надано інформацію, що довідка про безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії стосовно ОСОБА_1 протягом серпня-грудня 2022 року надана представнику НОМЕР_4 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова (військова частина НОМЕР_2 ) в одному примірнику. Оскільки ОСОБА_1 , перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 , рапорти, які були опрацьовані керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ), - направлені встановленим порядком до військових частин, на фінансовому забезпеченні яких знаходяться військовослужбовці, для прийняття правового рішення в межах компетенції.

Однак позивач вважає, що в/ч НОМЕР_1 в порушення вимог чинного законодавства не направлено до в/ч НОМЕР_2 Списків про його безпосередню участь у бойових діях або заходах, що призвело до не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, а також в/ч НОМЕР_2 не виплатила додаткову винагороду за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року, що стало підставою для звернення до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України продовжувався та триває нині.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови №168 та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Наказ №392-АГ) /а. с. 63-70/.

Згідно з пунктом 1 Наказу №392-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 4 Наказу №392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Пунктом 5 Наказу №392-АГ передбачено, шо для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

Згідно з пунктом 11 Наказу №392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу (пункт 12 Наказу №392-АГ).

Суд вказує, що відповідно до матеріалів справи 105 прикордонним загоном не заперечується безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії та видача відповідної довідки від 02.03.2023 №5032, яка надана керівництву прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ). Натомість додаткова винагорода за оспорюваний період позивачу не нарахована, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 про грошове забезпечення /а. с. 32/.

Водночас з наявних у матеріалах справи доказів та пояснень відповідачів, викладених у відзивах не вбачається, що списки, передбачені додатком 2 до наказу № 392-АГ, за період з серпня по листопад 2022 року направлялись на адресу НОМЕР_4 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ).

Суд зазначає, що принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Конституційний Суд України сформулював у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.

У справі «Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін «передбачено законом» передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі «Steel and others v. The United Kingdom»).

Також у рішенні в справі «The Sunday Times v. United Kingdom» Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти Україн» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Суд зазначає, що недотримання органами Держприкордонслужби вимог Наказу №392-АГ в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Враховуючи викладений висновок, суд не приймає до уваги доводи відповідачів, викладені у відзивах на позовну заяву.

З урахуванням зазначеного, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд доходить висновку про задоволення позову частково шляхом визнання протиправними дій 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у не повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони/відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року та зобов`язання НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) інформацію про участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року, за формою, наведеною у додатку 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168».

Водночас, суд звертає увагу, що вказаний позивачем наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 №628/8/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» підлягає застосуванню та виконанню лише з 01 грудня 2022 року, тобто не регулює спірні правовідносини, що склалися у вказаний вище період часу.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, як військовослужбовцю, який приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, з серпня 2022 року по листопад 2022 року включно, то суд зазначає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки, як було вказано судом, нарахуванню та виплаті спірної винагороди передує отримання інформації про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 Наказу №392-АГ, яка подається начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до Наказу №392-АГ.

Проте як було встановлено вище, списки, передбачені додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» до військової частини НОМЕР_2 не були направлені внаслідок протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, відповідно, військовою частиною НОМЕР_2 на стадії виниклих між сторонами спірних правовідносин не було допущено протиправної бездіяльності (та/або вчинено протиправних дій) у відношенні позивача щодо нарахування і виплати йому спірної додаткової винагороди, а тому заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги до військової частини НОМЕР_2 стосовно вказаного періоду, виходячи із завдань адміністративного судочинства, визначених у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Стосовно посилання військової частини НОМЕР_1 у відзиві на позов на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд вказує, що ухвалою від 05.09.2023 клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено та поновлено позивачу вказаний строк, а відтак правова оцінка зазначеним обставинам надана.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас суб`єктом владних повноважень військовою частиною НОМЕР_1 не доведено суду правомірності своїх дій та не надано належних, допустимих та достатніх доказів на спростування вимог та доводів позивача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18 та від 10.12.2019 у справі №10.12.2019.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи, у розмірі 10 000,00 грн суду було надано договір про надання правової допомоги від 03.08.2023 №271, акт виконаних робіт за договором від 17.08.2023, квитанцію до прибуткового касового ордера від 17.08.2023 №271, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.06.2010 №499, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СВ №1062061 від 17.08.2023 /а. с. 37-41/.

Суд звертає увагу, що вказані документи оформлені належним чином, є взаємопов`язаними, містять посилання на позов, що був пред`явлений до суду, розрахунок витраченого адвокатом часу, вартість та перелік наданих ним послуг, які віднесені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до правничої допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду цієї справи є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг, з урахуванням складності справи та із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на користь позивача підлягають стягненню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судового збору, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вказує, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у не повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони/відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року.

Зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) інформацію про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з серпня 2022 року по листопад 2022 року, за формою, наведеною у додатку 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ).

Відповідач: НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ).

Відповідач: НОМЕР_4 прикордонний загін імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , ).

Повний текст рішення суду виготовлений 27 грудня 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук