Справа № 160/1957/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/1957/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)"

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року (головуючий суддя Кальник В.В.)

в адміністративній справі №за позовом ОСОБА_1 до відповідача Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)" про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахування та виплати додаткової винагороди, стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 06.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)", в якому просив:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату позивачу в день звільнення (30.09.2022) додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі до 30 000грн. пропорційно в розрахунку за місяць, за період з 11.03.2022 по 31.05.2022;

- зобов`язати Державну установу «Криворізька установа виконання покарань (№3)» (50066, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Світла, будинок 2, ) здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 11.03.2022 по 31.05.2022 в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць;

- стягнути з Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені (невиплату грошового забезпечення) на користь позивача за період з 01.10.2022 по день прийняття судом рішення у справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 21.12.2015 по 30.09.2022 працював у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)» на посаді молодшого інспектора-кінолога відділу режиму і охорони, що відповідає посаді рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України. Проте, при звільненні відповідачем позивачу не було проведено повного розрахунку при звільненні - не було здійснено нарахування та виплату додаткової в повному обсязі винагороди в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і початкового стану, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану». Позивач не погоджується з виплатою йому додаткової винагороди, передбаченої п.1 Постанови 168, за період з 11.03.2022 по 31.05.2022 в розмірі, обрахованому пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, вважає дії посадових осіб Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди в розмірі до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за період з 11.03.2022 по 31.05.2022 року, відповідно до п.1 Постанови 168, протиправними. Також, за доводами позивача, через те, що зазначена вище додаткова винагорода не була виплачена позивачу в день його звільнення, він має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки такого розрахунку відповідно до ст.117 КЗпП України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 11.03.2022 до 31.05.2022.

Зобов`язано Державну установу «Криворізька установа виконання покарань (№3)» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 11.03.2022 до 31.05.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вказує, що, виходячи зі змін, внесених до постанови КМУ №168 постановою КМУ від 07.07.2022 №793, в період дії воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах Дніпропетровської області, у період з 11.03.2022 по 31.05.2022 виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць. При цьому, за доводами відповідача, необхідно відокремлювати «несення служби» від «проходження служби», оскільки вказані поняття не є тотожними, тоді як постанова КМУ №168 оперує поняттям саме «несення служби». Так, «проходження служби» необхідно розглядати як упорядкування комплексу правових умов і взаємовідносин в частині реалізації прав та обов`язків, які виникають з моменту призначення на посаду та закінчуються з моменту припинення служби. Поняття «несення служби» визначає суспільні відносини, які виникають під час безпосереднього виконання обов`язків особами рядового і начальницького складу, в тому числі у період визначеного часу або у межах правового режиму. До таких обов`язків відносять, зокрема, несення служби у складі наряду чергової частини, блокпосту, оперативно-пошукової групи, групи швидкого реагування, несення служби у нічний час, гарнізонної та вартової служби тощо. Час несення служби позивача визначається відповідно до табелів робочого часу і графіків несення служби, а тому позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода, пропорційно до фактичних годин несення служби протягом звітного місяця, що відповідає приписам абзацу 1 пункту 1 постанови КМУ №168 та узгоджується із поняттям «несення служби». Крім того, відповідач зауважив, що зазначена вище додаткова винагорода нарахована позивачу з урахуванням роз`яснень, викладених у листах Міністерства юстиції України від 20.05.2022 №38144/16.3.2/32-22 та Південно-східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 23.05.2022 №3.3-1385/Е. Звертає увагу на те, що фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.06.2023 провадження у справі зупинено до надбання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 рішення Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22 залишено без змін, отже відпали обставини, що слугували підставою для зупинення провадження у справі № 160/3067/23.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.12.2023 поновлено провадження у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України з 01 квітня 2021 року - молодший інспектор-кінолог відділу режиму і охорони (наказ від 30.03.2021 № 110/ОС-21).

30 вересня 2022 року відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - позивач був звільнений за власним бажанням (наказ від 29.09.2022 № 308/ОС-22).

Позивач зазначає, що він має право на додаткову винагороду, встановлену Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 11.03.2022 по 31.05.2022.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди, що встановлена Постановою КМУ від 28.02.2022 №168.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» №2713-IV від 23.06.2005, норми постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, норми постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» №2713-IV від 23.06.2005.

Відповідно до частини 4 статті 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» №2713-IV, особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом.

Частиною 2 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» №2713-IV визначено, що умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.23 ЗУ №2713-IV).

Пунктами 2 і 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України Міністерством юстиції України 28.03.2018 наказом № 925/5 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - Порядок №925/5).

Згідно з пунктом 3 вказаного порядку, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

підвищення посадового окладу;

надбавки; доплати;

премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

допомога для оздоровлення;

матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 до пункту 1 Постанови №168 були внесені зміни, згідно з якими абзац 1 пункту 1 після слів «та поліцейським» доповнено словами «а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомог в рамках Програми «єПідтримка»».

При цьому, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №350 від 22.03.2022 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці 1 пункту 1 слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка» замінити словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №754 від 01.07.2022 встановлено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.

Тобто, з 01.06.2022 право на отримання щомісячної додаткової винагороди у розмірі 30000грн залишилось лише у тих співробітників, які несуть службу в межах територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №204-р від 06.03.2022 «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» затверджено перелік адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка» згідно з додатком.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №213-р від 11.03.2022 внесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204, якими доповнено його позицією «Дніпропетровська область».

Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 21.12.2015 по 30.09.2022 проходив службу в Державній установі « Криворізька установа виконання покарань (№3)», яка розташована на території Дніпропетровської області.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми чинного законодавства, позивач мав право на отримання додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, з 11.03.2022 по 31.05.2022.

Щодо розміру додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, яку відповідач зобов`язаний був нарахувати та виплатити позивачу в період з 11.03.2022 по 31.05.2022, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріали справи містять наказ №162/ОС-22 від 26.05.2022 «Про виплату додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу» та наказ № 255/ОС-22 від 17.08.2022 «Про виплату додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу».

Відповідно до вказаних наказів та на підставі табелів робочого часу, ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду за період починаючи з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року:

- за березень період з 11.03.2022 по 31.03.2022 в розмірі 6190,66 грн., за фактичний час несення служби 153,50 годин, яка розрахована:

(30000 грн. (загальна сума додаткової винагороди) /31 (робочі дні за березень 2022) / 24 години доби = 40,33 грн.;

153,50 години (фактично відпрацьований час) * 40,33 грн. (вартість однієї години роботи за березень 2022 року) = 6190,66 грн.);

- за квітень період з 01.04.2022 по 25.04.2022 в розмірі 7292,25 грн., за фактичний час несення служби 175 годин, яка розрахована:

(30000 грн. (загальна сума додаткової винагороди) /30 (робочі дні за квітень 2022) / 24 години доби = 41,67 грн.;

175 години (фактично відпрацьований час) * 41,67 грн. (вартість однієї години роботи за квітень 2022 року) = 7292,25 грн.);

- за квітень період з 26.04.2022 по 30.04.2022 в розмірі 1833,48 грн., за фактичний час несення служби 44 годин, яка розрахована:

(30000 грн. (загальна сума додаткової винагороди) / 30 (робочі дні за квітень 2022) / 24 години доби = 41,67 грн.;

44 години (фактично відпрацьований час) * 41,67 грн. (вартість однієї години роботи за квітень 2022 року) = 1833,48 грн.);

- за травень період з 01.05.2022 по 31.05.2022 в розмірі 8791,94 грн., за фактичний час несення служби 218 годин, яка розрахована:

(30000 грн. (загальна сума додаткової винагороди) /31 (робочі дні за травень 2022) / 24 години доби = 40,33 грн.;

218 години (фактично відпрацьований час) * 40,33 грн. (вартість однієї години роботи за травень 2022 року) = 8791,94 грн.).

В наказах № 162/ОС від 26.05.2022 та № 255/ОС-22 від 17.08.2022 та у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що додаткову винагороду було нараховано позивачу з урахуванням роз`яснень, викладених у листах Міністерства юстиції України від 20.05.2022 №38144/16.3.2/32-22 та Південно-східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 23.05.2022 №3.3-1385/Е.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно до зазначених листів Міністерства юстиції України та Південно-східного Міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції розмір додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу, які несуть службу в органах і установах, визначається пропорційно та виплачується за фактичний час несення служби, розрахований у годинах, в розрахунковому (у годинах) місячному періоді проходження служби (24 години на добу), однак вказані листи не є нормою права та не можуть бути покладені в основу вирішення правовідносин між позивачем та відповідачем.

Аналогічні правові висновки зазначені Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 27.10.2022 у справі № 160/7770/22.

Крім того, роз`яснення, надані у зазначених листах, мають рекомендаційний характер, а застосуванню до спірних правовідносин підлягає Постанова №168 у відповідній редакції, що діяла на час їх виникнення.

Водночас, суд зазначає, що приписами Постанови №168 передбачено щомісячне нарахування додаткової винагороди особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Лише 01.07.2022 постановою Кабінету Міністрів України №754 внесено зміни до пункту 1 Постанови №168, зокрема, в абзаці 1 після слова «щомісячно» доповнено словами «(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць)».

Постанова Кабінету Міністрів України від 01.07.2022 №754, відповідно до пункту 2 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 01.06.2022.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач повинен був отримувати щомісячну додаткову виплату в розмірі 30000грн у період з 11.03.2022 по 31.05.2022.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 11.03.2022 до 31.05.2022 та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 11.03.2022 до 31.05.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду, не підлягають розподілу витрати у справі.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Державної установи "Криворізька установа виконання покарань (№3)" залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 29.12.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова виготовлена 29.12.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова