Справа № 420/29258/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Алексі-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 жовтня 2023 року надійшов адміністративний позов приватного підприємства «Алексі-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06 жовтня 2023 року за № ПШ021175.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06 жовтня 2023 року за № ПШ021175 безпідставно прийнята відносно позивача, оскільки приватне підприємство «Алексі-Транс» на момент проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення вантажу, не був автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому позивач не повинен і не може нести відповідальність за результати діяльності іншої особи.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що в матеріалах перевірки наявна копія товарно-транспортної накладної від 24.08.2023 року № 347889867, згідно відомостей якої автомобільним перевізником є ПП «Алексі-Транс». Відповідач зазначає, що матеріали справи містять договір транспортного експедирування та перевезення № 0210 від 01.01.2023 року на транспортно-експедиційне обслуговування, укладений між ФОП ОСОБА_1 , в подальшому іменований «Перевізник», з однієї сторони, та ПП «Алексі-Транс, що є платником податку на прибуток підприємств на загальних підставах, в подальшому іменований «Експедитор», предметом якого є організація перевезень і перевезення вантажів Перевізника автомобільним транспортом (далі - «Транспорт») в міському, міжміському і міжнародному сполученнях (далі - «ТЕО»). Для перевезення вантажу може використовуватися як власний транспортний засіб Експедитора, так і транспортний засіб, що належить третій стороні, залученій Експедитором для виконання зобов`язань за цим договором. Пунктом 2.1 зазначеного договору від 01.01.2023 року № 0210 встановлено, що протягом всього терміну дії цього договору перевізник здійснює перевезення вантажів на підставі разових письмових заявок експедитора. Тому позивачем було додано до позовної заяви договір-заявку від 24.08.2023 року № 000003347. Проте, зі змісту договору заявки не вбачається, що перевезення згідно наданої ТТН та згідно договору заявки є одним і тим самим. Так, датою та часом подачі транспортного засобу згідно договору заявки є 24.09.2023 об 13:00, проте зазначаємо, що перевірку транспортного засобу позивача під час перевезення вантажу було проведено 24.08.2023 об 11:10, що зафіксовано посадовою особою Укртрансбезпеки в акті проведення перевірки № 010765. Крім того, відповідний договір заявка не містить жодного посилання на товарно-транспортну накладну, згідно якої перевозився вантаж (її реєстраційний 12 номер та дату). Також відповідач зазначає, що положеннями частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що документ, який засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, для автомобільного перевізника є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів. І відсутність такого документа також є правопорушенням законодавства про автомобільний транспорт. Тобто, якщо перевезення під час перевірки здійснювалось іншим автомобільним перевізником - тобто ФОП ОСОБА_1 , то договір на організацію перевезення вантажу від 24.08.2023 року, укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_1 , мав бути в наявності і пред`являтись державним інспекторам Укртрансбезпеки, чого фактично не відбулось.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті. до розгляду. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

08 листопада 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов (вхід. № ЕС/14378/23).

14 листопада 2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕС/14885/23).

17 листопада 2023 року від відповідача до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив) (вхід. № ЕС/15379/23).

22 листопада 2023 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення (вхід. № ЕС/15994/23).

Станом на 02 січня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ПП «Алексі-Транс» уклало договір про транспортне експедирування та перевозки від 01 січня 2023 року за № 0210 із ФОП ОСОБА_1 , за яким ПП «Алексі-Транс» виступає замовником перевезення вантажу.

В рамках вказаного договору між сторонами укладено договір-заявку на транспортне експедиційне обслуговування від 24 серпня 2023 року за № 000003347.

Відповідно до договору заявки на перевезення вантажу визначено: - маршрут перевезення: Велика Димерка, 51 км. Санкт-Петербурзького шосе - м. Первомайськ; - дата завантаження 24.08.2023 року; - адреса завантаження: Велика Димерка, 51 км. Санкт-Петербурзького шосе - дата розвантаження 25.08.2023 року - адреса вивантаження: м. Первомайськ - дані по автомобілю: марка DAF, д.р. НОМЕР_1 / напівпричіп, д.н. НОМЕР_2 - водій ОСОБА_2 .

За виконанням договору-заявки на перевезення вантажу від 24.08.2023 сторонами складений акт виконання робіт № 585 від 25 серпня 2023 року за найменуванням робіт/послуг: транспортні послуги по перевезенню вантажу за маршрутом по маршруту смт. Велика Димерка,51 Київська обл. - м. Первомайськ, Миколаївська область, згідно ТТН, DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , ціна без ПДВ 12 500 грн. Сума ПДВ 2500грн. всього із ПДВ 15000 грн. Вартість послуг було оплачено ПП «Алексі-Транс» 19 вересня 2023 року згідно платіжної інструкції № 1155 на суму 15 000 гривень, довідкою від 24.10.2023 року перевізником підтверджено зарахування платежу.

24.08.2023 року головними спеціалістами Відділу державного нагляду (контролю) у м. Києві Орловським В.В. та Головацьким О.В. відповідно до направлення від 21.08.2023 року № 000487 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Під час перевірки було зупинено транспортний засіб марки DAF XF 95 430/SCHWARZMUELLER SAF 33, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , в ході здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ. Здійснення перевезення вантажів за відсутності документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, а саме: протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

За результатами перевірки відповідачем складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт підчас здійснення перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом № 010756 від 24 серпня 2023 року.

Відповідно вказаного акту визначено, що ПП «Алексі-Транс» як перевізником при здійснені перевезення вантажу, що відбувалося 24 серпня 2023 року в м. Києві по Столичному шосе, на транспортних засобах марки DAF, державний номер НОМЕР_1 / SCHWARIMUELLER, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , допущено порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Приватне підприємство «Алексі-Транс» було отримано від відділу держаного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті запрошення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема розгляду Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт підчас здійснення перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом № 010756 від 24 серпня 2023 року.

У відповідь на вказане запрошення підприємством було подано заяву від 02 жовтня 2023 року, в якій було визначено, що підприємство не є власником транспортних засобів DAF, державний номер НОМЕР_1 / SCHWARIMUELLER, державний номер НОМЕР_2 та не є перевізником за перевозкою, що відбувалась 24 серпня 2023 року в м. Києві по Столичному шосе, на транспортних засобах марки DAF, державний номер НОМЕР_1 / SCHWARIMUELLER, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . По даній перевозці підприємство являється експедитором на підтвердження чого позивачем було надано: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 де власником визначений ОСОБА_3 ; договір-заявку на транспортне експедиційне обслуговування від 24 серпня 2023 року за № 000003347 та акт виконання робіт № 585 від 25 серпня 2023 року.

На підставі вищезазначеного Акта перевірки в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області винесено оскаржувану постанову, якою до ПП «Алексі-Транс» застосовано штраф у розмірі 17000 грн., згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач, не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06 жовтня 2023 року за № ПШ021175, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 (зі змінами, внесеними відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2021 року № 1047), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1 , сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Предметом спірних правовідносин є правомірність застосування до позивача санкцій за порушення положень чинного законодавства, зокрема у вигляді адміністративно-господарського штрафу.

Так, за змістом частини першої статті 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою названої статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтями 238, 239 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно господарський штраф.

Відповідно до частини першої статті 241 ГК України, адміністративно господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

При цьому, для правильного вирішення справи по суті необхідним є дослідження нормативно-правового регулювання, яке визначає вимоги до осіб, які є учасниками правовідносин з перевезення.

Так, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про транспорт» № 232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Крім того, відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Положення Закону № 2344-ІІІ визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 55 ГК України, суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до частини першої статті 128 ГК України, громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Положеннями Порядку № 1567 врегульовано, що:

- рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2);

- рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12);

- рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункт 19). Крім того, пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; - додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); - відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; - додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

- виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з положеннями статті 34 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 (далі - Порядок № 137) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 137 періодичність проходження обов`язкового технічного контролю для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації становить щороку.

Згідно з п. 16 Порядку № 137 обов`язковий технічний контроль транспортного засобу проводиться згідно з Технологічними вимогами до засобів перевірки технічного стану, обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу, затвердженими наказом Міністерства Інфраструктури України від 15.02.2012 № 106, і Вимогами до перевірки.

Відповідно до абзацу 1 пункту 18 Порядку № 137 у разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу виконавець складає протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу видається замовнику (водію). На вимогу замовника (водія) паперова копія виготовляється та видається на бланку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Частиною 1 статті 20 Закону № 2344-III визначено, що конструкція та технічний стан транспортних засобів, а також їх частини мають відповідати вимогам, порядок визначення яких установлює Кабінет Міністрів України, та забезпечувати: безпеку людей, які користуються транспортними засобами чи беруть участь у дорожньому русі; відповідність нормам стосовно викидів забруднювальних речовин, парникових газів, електромагнітних завад, рівню шуму та інших чинників негативного впливу на людину та довкілля; запобігання пошкодженню транспортними засобами доріг та їх облаштування; ефективне використання енергетичних ресурсів, частин і експлуатаційних матеріалів; захист від незаконного використання транспортних засобів та запобігання пошкодженню вантажів; збереження властивостей безпеки від моменту виготовлення транспортного засобу до його утилізації; відповідність іншим вимогам законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1166 визначено єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються.

З урахуванням вищевикладеного, положеннями статті 48 Закону № 2344-ІІІ передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність протоколу про перевірку технічного стану транспортного засобу, передбачено Законом України «Про дорожній рух» та Порядком № 137.

Відповідно до абз. 2 п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Однак перелік документів, визначений статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, не є вичерпним.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11.02.2020 року у справі № 820/4624/17 зазначив, що аналіз положень статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте вказано на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, на підставі якого виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Законом України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код 8 платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій 3 України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження. Діюче законодавство чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Отже, відсутність у водія під час перевезення вантажів передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Факт цього вчинення не може бути спростований дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01.07.2020 року у справі № 803/50/17 (адміністративне провадження № К/9901/22356/18).

Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14 жовтня 1997 року, визначено:

Перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є 9 одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.

Надання цієї послуги може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах.

У контексті спірних правовідносин суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.07.2023 року у справі № 560/514/22.

Так, колегія суддів (касаційної інстанції) погоджується з доводами Укртрансбезпеки про те, що автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (ст. ст. 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.

Не без того, що надання цієї послуги може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Тому автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися), як на тому акцентує відповідач.

На місці здійснення габаритно-вагового контролю водій повинен пред`явити ті документи, які від нього вимагаються (стаття 48 Закону № 2344-III).

Колегія суддів не заперечує того, що під час такого контролю можуть виникати ситуації, коли обсяг (перелік) наданих документів недостатній для встановлення всіх обставин, які мають значення для настання відповідальності, передбаченої ст. 60 Закону № 2344-III.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 року у справі № 240/22448/20.

Таким чином, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Аналогічний висновок зазначений у поставові Верховний Суд від 09 серпня 2019 року у справа №806/1450/16.

Так, згідно позовної заяви позивач стверджує, що не є автомобільним перевізником та не має ніякого відношення до перевезень, що здійснювалися 24.08.2023 року у м. Києві по Столичному шосе на транспортних засобах DAF XF 95 430/SCHWARZMUELLER SAF 33, державний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , проте вважаємо дані твердження безпідставними з огляду на наступне.

Так, в матеріалах перевірки наявна копія товарно-транспортної накладної від 24.08.2023 року № 347889867, згідно відомостей якої автомобільним перевізником є ПП «Алексі-Транс».

При цьому, як було встановлено судом, ПП «Алексі-Транс» уклало договір про транспортне експедирування та перевозки від 01 січня 2023 року за № 0210 із ФОП ОСОБА_1 , за яким ПП «Алексі-Транс» виступає замовником перевезення вантажу.

В рамках вказаного договору між сторонами укладено договір-заявку на транспортне експедиційне обслуговування від 24 серпня 2023 року за № 000003347.

Відповідно до договору заявки на перевезення вантажу визначено: - маршрут перевезення: Велика Димерка, 51 км. Санкт-Петербурзького шосе - м. Первомайськ; - дата завантаження 24.08.2023 року; - адреса завантаження: Велика Димерка, 51 км. Санкт-Петербурзького шосе - дата розвантаження 25.08.2023 року - адреса вивантаження: м. Первомайськ - дані по автомобілю: марка DAF, д.р. НОМЕР_1 / напівпричіп, д.н. НОМЕР_2 - водій ОСОБА_2 .

За виконанням договору-заявки на перевезення вантажу від 24.08.2023 сторонами складений акт виконання робіт № 585 від 25 серпня 2023 року за найменуванням робіт/послуг: транспортні послуги по перевезенню вантажу за маршрутом по маршруту смт. Велика Димерка,51 Київська обл. - м. Первомайськ, Миколаївська область, згідно ТТН, DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , ціна без ПДВ 12 500 грн. Сума ПДВ 2500грн. всього із ПДВ 15000 грн. Вартість послуг було оплачено ПП «Алексі-Транс» 19 вересня 2023 року згідно платіжної інструкції № 1155 на суму 15 000 гривень, довідкою від 24.10.2023 року перевізником підтверджено зарахування платежу.

Позивач зазначив, що відповідно до ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт» ТТН від 24 серпня 2023 року № 347889867, у якій визначено автомобільним перевізником ПП «Алексі-Транс», оформив замовник та вантажовідправник - ІП «Кока-Кола Беверджис Україна Лімітед».

Таким чином в ТТН №347889867 від 24 серпня 2023 року, на яку посилається відповідач, допущена помилка у зазначенні ПП «Алексі-Транс» як автомобільного перевізника, оскільки ТТН заповнялась вантажовідправником і позивач не міг вплинути на внесення до неї інформації, при цьому на накладній відсутній підпис будь-якої посадової особи ПП «Алексі Транс» та печатки підприємства.

Проте, судом встановлено, що ПП «Алексі-Транс» в даних правовідносинах, щодо перевезень, які здійснювалися 24.08.2023 року, на Столичному шосе в м. Києві о 11:10 годині виступає експедитором.

Суд звертає увагу, що окрім ТТН №347889867 від 24 серпня 2023 року, при перевірці та розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідачу були надані також наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 де власником визначений ОСОБА_3 , договір-заявку на транспортне експедиційне обслуговування від 24 серпня 2023 року за № 000003347 та акт виконання робіт № 585 від 25 серпня 2023 року.

Із вказаних матеріалів вбачається, що власником транспортних засобів, на яких здійснювались перевезення не є ПП «Алексі-Транс».

Відповідно до ст. 1 "Правил дорожнього руху України", власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб та має на це відповідні документи.

Отже, законом чітко визначено відмінність між особою яка володіє майновими правами на транспортний засіб та особою, яка використовує його або безпосередньо, або через водія (іншу юридичну особу) для здійснення перевезень.

Таким чином, власник транспортного засобу та перевізник можуть бути як однією особою, так і різними.

При проведенні перевірки посадовою особою Укртрансбезпеки встановлено, що власником транспортного засобу є ОСОБА_3 , що відображено у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24 серпня 2023 року за № 010765, при цьому автомобільним перевізником в ТТН № від 24 серпня 2023 року значиться ПП «Алексі Транс».

Разом з тим, посадовою особою Укртрансбезпеки не виявлено підстав користування позивачем даним транспортним засобом, водієм не було надано ні договору оренди автомобіля, акту передачі транспортних засобів в оренду, тимчасового реєстраційного талону, документів про найм позивачем водія транспортного засобу ОСОБА_2 .

Тобто документів, які підтвердили б факт того, що позивач є саме автомобільним перевізником, або що водій ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу в інтересах позивача.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 року № 379 (далі - Інструкція), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою, поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Таким чином, власник транспортного засобу в разі тимчасової передачі права користування ним іншій особі зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення, зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах ним використовується такий транспортний засіб (договір оренди та/або тимчасовий реєстраційний талон).

В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24 серпня 2023 року за № 010765 не зазначено такого порушення як не надання водієм договору оренди транспортного засобу, акту передачі транспортних засобів в оренду та тимчасового реєстраційного талону, або іншого документу, який би підтверджував використання транспортного засобу іншою особою (не власником) на законних підставах.

Отже, відповідач не усунув розбіжностей в наданих водієм документах. Вказані документи, а саме договір - заявка на транспортне експедиційне обслуговування від 24 серпня 2023 року за № 000003347 та акт виконання робіт № 585 від 25 серпня 2023 року, вказують, що позивач був замовником перевезення, а перевізником фактично виступає ФОП ОСОБА_1 .

Зазначення ПП «Алексі-Транс» у ТТН № 347889867 від 24 серпня 2023 року в якості перевізника не відповідає фактичним господарським правовідносинам.

Суд звертає увагу, що усі істотні умови здійснення перевезення, а саме як маршрут, дані транспортного засобу, дані про адреси завантаження і розвантаження та дати їх здійснення є повністю тотожними у всіх документах та співпадають з цими ж даними визначеними у ТТН № 347889867 від 24 серпня 2023 року. Що вказує на перебування ПП «Алексі-Транс» у статусі експедитора на початок організації перевезення вантажу, що було оформлено ТТН № 347889867 від 24 серпня 2023 року, так як у них повністю співпадають дати завантаження та розвантаження, маршрути перевезення, дані про транспортний засіб та водія, а також реальність та оплатність, послуги перевезення, що надавалась за договором-заявкою від 24 серпня 2023 року за № 000003347.

У сукупності усі ці документи спростовують довід відповідача, про те, що позивач намагається перевести себе у статус експедитора після притягнення його до адміністративно-господарської відповідальності за оскаржуваною постановою від 06 жовтня 2023 року за № ПШ021175.

При цьому, як встановлено судом, позивач брав участь у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, посадові особи, які розглядали цю справу, не звернули уваги на обставини, які мали б щонайменше дати підстави засумніватися у тому, що саме позивач є (чи може бути) автомобільним перевізником, який має нести відповідальність за перевезення вантажу без наявності обов`язкових документів передбачених ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Автомобільного перевізника, визначити можливо на основі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу, що відповідно до ст.909 ЦК України може бути оформлено у вигляді ТТН та і ряду інших документів, проте відповідач зосередив увагу на ТТН без дослідження усіх документів у сукупності.

Окремо суд зазначає, що посилання відповідача щодо відсутності у водія договору про транспортне експедирування та перевозки від 01 січня 2023 року за № 0210 та договору - заявки від 24 серпня 2023 року за № 000003347. По-перше наявність цих документів не є обов`язковою відповідно до норм ст. 48 «Про автомобільний транспорт», по-друге - вказані документи не запитувалися у нього при проведенні рейдової перевірки посадовими особами відповідача, навіть при встановленні обставин належності транспортного засобу іншій особі, ніж визначеній у ТТН перевізник. При цьому, зазначені документи позивачем були надані відповідачу у ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, проте були проігноровані.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позов на ряд позицій Верховного суду та рішення судів апеляційної інстанції адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Позиції викладені Верховним судом у справах 560/514/22 та 240/22448/20 не можуть бути застосовані так як правовідносини у цих справах не є подібними і мають різні фактичні обставини. Так, у цих справах розглядалися питання оскарження постанов, з підстав того що Укртрансбезпекою було притягнуто до відповідальності власників транспортних засобів, без з`ясування питання чи є вони перевізниками.

Щодо посилань на доводи рішень судів апеляційної інстанції, то слід також зауважити, що у справі № 160/15835/22, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачем не надано жодного доказу на час винесення оскаржуваної постанови про те, що він не являється перевізником. У справі, що розглядається ПП «Алексі-Транс» вчинило усі можливі дії з метою підтвердження свого статусу експедитора, до моменту винесення оскаржуваної постанови. Звертати на них увагу можливо, лише у розрізі повної подібності обставин справи, чого не має, також вони не містять жодних висновків, щодо застосування норм права які б у відповідності до ст. 242 КАС України мають бути враховані при розгляді справи судом.

Отже, враховуючи, те що ПП «Алексі-Транс» не надавало послуг із перевезення за маршрутом який би включав рух по Столичному шосе в м. Києві у день 24 серпня 2023 року, із керуванням автотранспортом водієм ОСОБА_2 , суд вважає, що відповідачем безпідставно та протиправно було притягнуто ПП «Алексі-Транс» до відповідальності за ч.1, абз.3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що ПП «Алексі-Транс» не є автомобільним перевізником при наданні послуг з перевезення вантажів згідно із вказаними документами, а виступає у даних правовідносинах експедитором, а отже не може бути суб`єктом відповідальності передбаченої Законом України «Про автомобільний транспорт».

З урахуванням досліджених судом письмових доказів у справі, встановлених фактичних обставин цієї справи та відповідних їм правовідносин, суд дійшов висновку, що оскаржена постанова Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06 жовтня 2023 року за № ПШ021175 не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, оскільки прийнята не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак порушує права та законні інтереси позивача.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Згідно з п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПП «Алексі-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача в загальній сумі 2 684 грн. 00 коп., сплачені згідно платіжного доручення № 1340 від 24.0.2023 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 90, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «Алексі-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті № ПШ021175 від 06 жовтня 2023 року про застосування до приватного підприємства «Алексі-Транс» адміністративно - господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь приватного підприємства «Алексі-Транс» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство «Алексі-Транс» (21 км. Старокиївської дороги, м. Одеса, 65025, ).

Відповідач: Державна служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, ).

Суддя С.О. Cтефанов