Справа № 643/421/23
Суддя: Майстренко О. М.
Дата ухвалення: 2023-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/421/23
Провадження № 2-а/643/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 12.09.2023 року суддя Московського районного суду м. Харкова у складі: головуючого - судді Майстренко О.М., за участю секретаря судового засідання - Риндіч О.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Тонконог Станіслава Сергійовича , Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.01.2023 року серія ЕАР № 6384808 та стягнення судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі 08.01.2023 року серія ЕАР № 6384808 (далі Постанова), згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що 08.01.2023 ввечері на Салтівському шосе, в районі будинку №41А у місті Харкові (Салтівський район, юрисдикція Московського районного суду м.Харкова) необґрунтовано та безпідставно був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Харківській області, без порушення ПДР, з приводу, нібито, він керував автомобілем «CITROEN BERLINGO», д.н.з. НОМЕР_1 , з непрацюючою під світкою заднього номерного знаку. Він це категорично заперечує, вказує, що не порушував ПДР, здійснював рух із необхідною, встановленою дозволеною швидкістю руху, із працюючим світлом фар та підсвіткою, а відеодоказ його порушення йому наданий не був та взагалі відсутній.

Поліцейський, який його зупинив, намагався спочатку звинуватити Позивача в тому, що в нього «очі не такі», натякаючи на наркотичне сп`яніння, а, коли стало очевидним, що Позивач не проти пройти всі тести та здати аналізи, попросив все таки «пройти перевірку». Зазначає, що був обурений, але розумів, що оскаржить все рівно, погодився пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, хоча жодної ознаки такого він не мав та звичайно був впевнений в тому, що Позивач тверезий.

Таким чином, без будь-яких підстав було складено Постанову від 08.01.2023.

Відповідно до КУпАП, ст.291, постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Таким чином, оскаржувана постанова серії ЕАР №6384808 від 08.01.2023 підлягає скасуванню, так як на момент її винесення постанова про позбавлення права керування транспортним засобом відносно ОСОБА_1 №553/1584/22 від 05.07.2022 вважається такою, що не набрала чинності.

За наслідками огляду позивач виявився тверезим, але працівники поліції склали відносно нього Постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП, хоча умислу в нього не було, він керував транспортним засобом із впевненістю, що не позбавлений права керування, тому склад адміністративного правопорушення відсутній. Позивач був безпідставно зупинений. Відсутні належні докази вчинення ним правопорушення, оскільки Постанова не є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП. В Постанові не зазначено про відеофіксацію порушення, не зазначений відповідний технічний засіб, сам відеозапис не є безперервним, постійно переривається, у зв`язку з чим його також не можна визнати належним доказом вчинення правопорушення. Працівники поліції не повідомили позивача про здійснення відеофіксації, що є самостійною підставою для скасування Постанови (постанова Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 524/832/17). Позивача позбавили права переглянути відеозаписи, чим порушили його права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення Постанови.

Представник Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач) не довів протилежного.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін.

Згідно Постанови, винесеної лейтенантом поліції 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Тонконогом С.С., позивач 08.01.2023 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 05.07.2022 №553/1584/22. У зв`язку з наведеним позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 20400,00 грн.

Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису, під час зупинки позивача 08.01.2023, останній зазначав, що йому невідомо про факт винесення постанови Ленінським районним судом міста Полтави та про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду, позивачу поновлений строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 05.07.2022 №553/1584/22, призначений судовий розгляд апеляційної скарги на вказану постанову.

Згідно доказів у справі справи, постанова вказаного суду оскаржена і тому станом на 08.01.2023 вважається такою, що не набула чинності.

Положеннями ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається д адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 251, 252, 279 КУпАП, орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, в тому числі надає оцінку зібраним доказам.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченогостаттею 32або32-1цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, містить лише описання адміністративного правопорушення та не може бути належним доказом учинення особою такого порушення (постанова Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а).

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу. Відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення (постанова Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Позивача згідно Постанови притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що він 08.01.2023 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами на підставі постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 05.07.2022.

Склад вказаного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини, згідно якої особа повинна усвідомлювати, що будучи позбавленою права керування транспортними засобами, умисно продовжує керувати транспортним засобом.

Таким чином, в даній справі суд у тому числі зобов`язаний перевірити факт обізнаності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про наявність постанови суду щодо позбавлення її права керування транспортними засобами.

За відсутності доказів обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, суд позбавлений можливості поза розумним сумнівом встановити наявність у позивача умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а відтак встановити поза розумним сумнівом наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права в схожій категорії справ, передбачених ч. 3 ст. 126 КУпАП, висловлені, зокрема, в постановах Запорізького апеляційного суду від 02.10.2020 року в справі № 335/5116/20, Сумського апеляційного суду від 12.12.2019 року в справі № 615/1362/19, Київського апеляційного суду від 22.05.2020 року в справі № 752/25315/19, Київського апеляційного суду від 14.05.2020 року в справі № 359/11318/19, Полтавського апеляційного суду від 04.10.2019 року в справі № 552/2636/19, Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2020 року в справі № 210/2195/20, Київського апеляційного суду від 09.07.2020 року в справі № 759/17071/19.

Обов`язок доведення умислу в діях позивача, тобто його обізнаності з фактом позбавлення права керування транспортними засобами під час виконання функцій водія за обставин, викладених в Постанові, покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

З доказів у справі вбачається, що позивач під час його зупинки 08.01.2023 заперечував його обізнаність з фактом винесення Ленінським районним судом м.Полтави 05.07.2022 постанови, згідно якої його позбавлено права керування транспортними засобами.

Полтавський апеляційний суд в обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження постанови вказаної вище постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 05.07.2022, зазначив, що у вказаній справі відсутнє підтвердження належного вручення позивачу постанови від 05.07.2022.

Таким чином, з пояснень позивача, 08.01.2023 під час його запинки працівниками поліції не був обізнаний про наявність постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 05.07.2022, згідно якої його позбавлено права керування транспортними засобами.

Всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували вказані вище докази та доводили поза розумним сумнівом, що позивач під час керування транспортним засобом 08.01.2023 був обізнаний про винесення Ленінським районним судом м.Харкова постанови від 05.07.2022 та, відповідно, був обізнаний про факт позбавлення його права керування транспортними засобами.

Таким чином, відповідачем під час розгляду даної справи не доведено поза розумним сумнівом наявність у позивача умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з приводу якого винесено Постанову.

За відсутності доказів обізнаності позивача про позбавлення його права керування транспортними засобами, суд позбавлений можливості поза розумним сумнівом встановити наявність у нього умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а відтак встановити поза розумним сумнівом наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Виниклі сумніви щодо наявності у позивача умислу на вчинення правопорушення суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на його користь та приходить до висновку щодо недоведеності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з приводу якого винесено Постанову.

Крім того, суд враховує, що станом на час розгляду даної справи постанова Ленінського районного суду м.Полтави від 05.07.2022 вважається такою, що не набрала законної сили, оскільки переглядається в апеляційному порядку.

За таких обставин суд, станом на час вирішення даної справи, позбавлений можливості вважати доведеним, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 05.07.2022, оскільки зазначена постанова суду не набрала законної сили.

Ураховуючи наведене,суд приходитьдо висновку,що відповідачемвсупереч вимогч.2ст.77, п.1ч.4ст.162 КАС не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях позивача, тобто не доведено правомірність оскаржуваної Постанови.

У зв`язку з наведеним суд задовольняє позовні вимоги, пред`явлені до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, скасовує Постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні позовних вимог, пред`явлених до лейтенанта поліції 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Тонконога С.С., суд відмовляє, оскільки зазначена особа є неналежним відповідачем у справі (постанова Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17).

Враховуючи підстави, з яких суд задовольняє позовні вимоги, а також практику Європейського Суду з прав людини, викладену в рішенні «Проніна проти України», суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам і аргументам сторін, викладеним в заявах по суті справи та висловленим у судовому засіданні, а також іншим наданим сторонами доказам.

Питання розподілу судових витрат згідно ч. 2 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС буде вирішено у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72-77, 241-246, 286, 293 КАС України

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Тонконог Станіслава Сергійовича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.01.2023 року серія ЕАР № 6384808, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні позову в частині позовних вимог, пред`явлених до лейтенанта поліції 5 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Тонконог Станіслава Сергійовича -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Майстренко