Справа № 420/17090/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-5) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ), в якому позивачка просить суд: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови виплатити їй ОСОБА_4 , як дружині померлого ОСОБА_5 , половини суми пенсії, що залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю у розмірі 100824,61 грн; - зобов`язати ГУ ПФУ здійснити виплату їй ОСОБА_4 , половини недоодержаної суми пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 100824,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що її померлий чоловік ОСОБА_5 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію, яку на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 по справі №420/7557/21 перераховано з 01.04.2019 на підставі довідки ООТЦКСП від 29.01.2021 №ЮО107225. В результаті здійсненого перерахунку пенсії утворилась заборгованість зі сплати пенсії за період за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 в сумі 201 649,92 грн, яку за життя ОСОБА_5 не виплачено.

Відповідно до ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Статтею 61 Закону №2262-ХІІ передбачено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Позивачка зазначила, що членами сім`ї, які отримують пенсію в разі втрати годувальника та мають право на отримання недоодержаних ОСОБА_5 за життя сум пенсії, є вона та син її померлого чоловіка - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вважає, що має право на виплату їй 50% від суми невиплаченої пенсії у розмірі 100824,61 грн та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14.07.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 23.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано Відділ судової статистики Одеського окружного адміністративного суду надати до суду адміністративну справу №420/14846/22.

Ухвалою суду від 24.10.2023 року витребувано у відповідача докази по справі та зупинено провадження.

Ухвалою суду від 13.11.2023 року поновлено провадження по справі №420/17090/23, залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , встановлено ОСОБА_2 строк для надання пояснень щодо позову та відзиву по справі та зупинено провадження по справі №420/17090/23.

Ухвалою суду від 29.12.2023 року поновлено провадження у справі №420/17090/23, повернуто ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , пояснення по справі.

Представник ГУ ПФУ подав до суду відзив на позов (а.с.41-44), в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що ГУ ПФУ на виконання рішення суду від 22.07.2021 року по справі №420/7557/21 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_5 з 01.04.2019, після якого сума доплати склала 201649,92 грн, яка внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Після смерті ОСОБА_5 позивачка, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 перебувають на обліку в ГУ ПФУ як одержувачі пенсії в разі втрати годувальника, яка останній призначена на ОСОБА_3 - сина померлого ОСОБА_5 .

Між тим, позивачкою не надано до суду належних доказів (свідоцтва про право на спадщину) для підтвердження набуття нею права на все майно (або відповідну частину) ОСОБА_5 , у зв`язку з чим відсутні підстави для заміни в цій справі сторони її правонаступником. Водночас, оскільки ОСОБА_1 не є стягувачем по справі №420/7557/21, для виплати недоотриманої доплати пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_1 ) (а.с.6-8), та є особою з інвалідністю II групи (травма пов`язана з проходженням військової служби), що підтверджується довідкою серії 10ААА №966199 від 28.01.2013 року (а.с.9).

За свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.06.2022 між позивачкою та ОСОБА_5 22.06.2022 зареєстровано шлюб (а.с.13).

Згідно відомостей, що містяться в автоматизованій системі діловодства спеціалізованого суду ОСОБА_5 07.05.2021 звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням суду від 22.07.2021 по справі №420/7557/21, яке набрало законної сили 26.08.2021, позов ОСОБА_5 задоволено та, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ провести йому з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах та на підставі довідки №ЮО107225 від 29.01.2021 року про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданої ООТЦКСП, а також здійснити з 05.03.2019 року обчислення та виплату пенсії в розмірі 100 % суми підвищення пенсії.

За результатом здійсненого перерахунку пенсії ОСОБА_5 нарахована доплата пенсії за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 у розмірі 201649,92 грн, яка внесена у реєстр рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, що не заперечується сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26.08.2022 (а.с.14) та ОСОБА_7 з 01.10.2022 призначено пенсію по втраті годувальника її чоловіка, що не заперечується сторонами.

Позивачка вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ, щодо призначення їй пенсії по втраті годувальника без урахування розміру грошового забезпечення ОСОБА_5 , згідно довідки ООТЦКСП від 29.01.2021 №ЮО107225 та відмови у проведенні виплати суми пенсії її чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 201649,92 грн, що підлягали виплаті її чоловіку і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю - звернулась до суду з позовом до ГУ ПФУ.

Рішенням суду від 30.01.2023 по справі №420/14846/22 адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01.10.2022 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах та на підставі довідки від 29.01.2021 року №ЮО107225 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданої ОСОБА_5 ООТЦКСП, та невиплати з 01.10.2022 пенсії в перерахованому розмірі. Зобов`язано ГУ ПФУ провести з 01.10.2022 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в розмірах на підставі довідки від 29.01.2021 №ЮО107225 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданої ОСОБА_5 ООТЦКСП (з урахуванням виплаченої пенсії по день проведення перерахунку).

Також визнано протиправними дії ГУ ПФУ у вигляді відмови ОСОБА_1 виплатити, як дружині померлого ОСОБА_5 , суми пенсії, що залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю у розмірі 201649,92 грн та зобов`язано ГУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 виплату недоодержаної суми пенсії померлого чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 201649,92 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 по справі №420/14846/22 скасовано рішення суду від 30.01.2023 в частині позовних вимог щодо виплати ОСОБА_1 недоодержаної суми пенсії, що залишилась після померлого ОСОБА_5 .

Прийнято у вказаній частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо відмови виплатити ОСОБА_1 , як дружині померлого ОСОБА_5 , суму пенсії, що залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю у розмірі 201649,92 грн; зобов`язання ГУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 виплату недоодержаної суми пенсії померлого чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 201649,92 грн.

Зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути питання щодо виплати членам сім`ї померлого ОСОБА_5 недоодержаної пенсії з урахуванням приписів статті 61 Закону №2262-ХІІ та наведених апеляційним судом у даному судовому рішенні висновків.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 у справі №420/14846/22 залишено без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність висновків суду першої інстанції щодо наявності права на отримання суми пенсії, що залишилась недоодержаною після смерті ОСОБА_5 у розмірі 201649,92 грн лише у ОСОБА_1 , оскільки здійснюючи розгляд даної справи судом першої інстанції не установлено кількість членів сім`ї, які претендують на отримання пенсії після померлого ОСОБА_5 . Окружний адміністративний суд виходив із наявності у межах спірних правовідносин права на отримання пенсії лише у ОСОБА_1 , обмеживши аналогічне право ОСОБА_3 , який є сином померлого військовослужбовця.

При цьому апеляційний адміністративний суд вважав необґрунтованими твердження відповідача про те, що виплата пенсії, яка залишилась недоодержавною у зв`язку із смертю ОСОБА_5 , може бути здійснена лише після її успадкування, оскільки у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок, зокрема, відповідно до приписів ч.3 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 по справі №420/14846/22 ГУ ПФУ повторно розглянуто питання щодо виплати членам сім`ї померлого ОСОБА_5 недоодержаної пенсії, та листом від 09.06.2023 №1500-0505-8/74083 повідомлено позивачку, що оскільки вона не є стороною по справі №420/7557/21 в розумінні ст.46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, заявниця матиме у разі заміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому ст.379 КАС України. Також заявницю повідомлено про те, що вказана сума нарахованої пенсії занесена до реєстру судових рішень та може бути виплачена після виділення коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України.

Позивачка не заперечує право сина ОСОБА_3 померлого ОСОБА_5 на половину суми невиплаченої за життя пенсії у розмірі 100824,61 грн та вважає, що інша половина повинна бути виплачена їй як дружині померлого ОСОБА_5 .

Вважаючи відмову ГУ ПФУ у виплаті їй від суми невиплаченої пенсії у розмірі 100824,61 грн, позивачка звернулася вдруге до суду зі зміненими позовними вимогами.

Згідно з матеріалами справи за отриманням нарахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 у справі №420/7557/21 ГУ ПФУ ОСОБА_5 , але не виплаченої суми пенсії в розмірі 201649,92 грн за період з грудня 2019 року по травень 2022 року, звернулись до ГУ ПФУ позивачка як дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка, що забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, на підставі ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ має право на одержання недоотриманої суми пенсії, а також ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 27.08.2009 року (а.с.96) також забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, що не заперечується сторонами.

ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ із заявою про виплату їй суми невиплаченої за життя ОСОБА_5 пенсії 31.08.2023 року (а.с.55-56).

ОСОБА_2 , матір неповнолітнього ОСОБА_6 , звернулась до ГУ ПФУ із заявою про отримання нарахованої ОСОБА_5 та невиплаченої суми пенсії за життя 11.11.2022 року (а.с.60-61).

Таким чином, в межах 6 місяців після смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до ГУ ПФУ щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю звернулись декілька членів його сім`ї, а саме позивачка ОСОБА_1 та неповнолітній син ОСОБА_6 через законного представника ОСОБА_2 .

Спір щодо суми, яку бажають отримати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відсутній. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не заперечують на право кожного на суми нарахованої та не отриманої пенсії ОСОБА_5 (по 100824,61 грн).

Дослідивши заяви по суті, надані учасниками справи докази суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Частиною другою статті 52 Закону №1058-IV установлено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі визначає Закон №2262-ХІІ.

Статтею 61 Закону №2262-ХІІ також встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі №200/12094/18 дійшов висновку, що такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, для яких спільно з отримувачем цих сум, які є доходом сім`ї.

Суд на підставі ч.5 ст.242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду та вважає, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини при наявності осіб, визначених у ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ та виплачуються їм процедурою, визначеною ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ, при у зверненні за сумою пенсії не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Таким чином, є беззаперечним, що статтею 52 Закону України №1058-IV, статтею ст.61 Закону №2262-ХІІ встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед іншими спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

За встановленими обставинами такими особами є позивачка як дружина померлого та його неповнолітній син.

Позивачці за її заявою не виплачена належна їй частина пенсії, оскільки вона нарахована та невиплачена при житті пенсіонеру за відсутністю коштів та занесення заборгованості до реєстру судових рішень, які виконуються за окремою бюджетною програмою.

Частини 1,2,3 ст.61 Закону №2262-ХІІ діють з 01.01.1992 року - з моменту набрання законної чинності Закону №2262-ХІІ, та не зазнавали змін.

Аналогічна норма - ч.1 та 2 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV діє з 01.01.2004 року - з моменту набрання законної чинності Закону №1058-IV, та не зазнавала змін.

Аналогічна норма наявна в ст.91 Закону України від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення», яка також не зазнавала суттєвих змін.

На час прийняття вказаних норм чітко визначалась виплата нарахованої та неодержаної померлим пенсіонером пенсії членам його сім`ї.

Також згідно зі ст.1227 ЦКУ суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зміст вказаних норм свідчить про фактичну наявність вказаних нарахованих коштів в ГУ ПФУ та виплату (передачу) їх членам сім`ї (іншим визначеним в законі особам) при звернення їх до ГУ ПФУ у продовж шести місяців після смерті пенсіонера.

Виконання вказаних норм права державою дотримувалось, оскільки були наявні в ГУ ПФУ кошти нарахованих пенсій та виплачувались відповідно до діючого законодавства.

Вказаними нормами законодавства не передбачалось на час їх прийняття неможливість виплати нарахованих пенсіонеру сум у зв`язку з відсутністю цих нарахованих пенсіонеру сум та занесення їх до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. При зміні обставин щодо не виплати пенсійних виплат за попередні роки за рішеннями судів та утворення реєстру рішень, виконання яких (виплата заборгованості) здійснюється за окремою бюджетною програмою змін до законодавства не вносилось.

Таким чином, діючим законодавством не визначений порядок захисту прав вказаного кола спадкоємців померлого пенсіонера у зв`язку з відсутністю коштів для виплати.

Суд вважає, що у даному випадку необхідно враховувати, що відповідно до ст.1216 ЦКУ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), відповідно до ст.1218 ЦКУ до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, право на отримання коштів - нарахованої пенсіонеру пенсії, сума якої занесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, належить у будь-якому випадку спадкоємцям.

Враховуючи особливості встановлені законодавством (ст.61 Закону №2262-ХІІ, ст. 52 Закону України №1058-IV) суд вважає, що переважне право на вказану нараховану пенсії, сума якої занесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, належить також насамперед особам, які зазначені у вказаних нормах, зокрема, відповідно до ст.61 Закону №2262-ХІІ членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а також батьки і дружина (чоловік), члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Лише при відсутності таких осіб підлягають застосуванню норми спадкового законодавства та вказані суми можуть бути включені до спадщини.

Враховуючи, що позивачка є дружиною померлого ОСОБА_5 та проживали з ним, вона звернулась до ГУ ПФУ до 6 місяців після його смерті за отриманням неодержаної суми пенсії ОСОБА_5 , тобто підпадає під порядок визначений ст.61 Закону №2262-ХІІ.

ГУ ПФУ відмовило у виплаті позивачці половини суми пенсії нарахованої, але не виплаченої її померлому чоловіку, на підставі ст.61 Закону №2262-ХІІ з посиланням на можливість виплати вказаної пенсії при виділенні коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України. Проте при цьому ГУ ПФУ повідомило позивачку, що право на отримання вказаних коштів вона бути мати у разі заміни сторони виконавчого провадження по справі у порядку ст.379 КАС України.

Таким чином, ГУ ПФУ фактично не заперечує права позивачці на отримання половини нарахованої її померлому чоловіку пенсії, проте не здійснило самостійно будь-яких дій для заміни боржника в реєстрі.

Між тим, позивачка вважаючи, що визначений у відповіді ГУ ПФУ спосіб вирішення її заяви не може бути застосований, оскільки право на вказану суму нарахованої пенсії належить не лише їй, вона за захистом своїх прав позивачка звернулась до суду.

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити саме виплату їй половини недоодержаної суми пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 100824,61 грн.

Проте суд вважає, що у позивачки виникло лише право на отримання вказаних коштів, оскільки їх виплата залежить від відповідного фінансування з Державного бюджету України для погашення заборгованості по виплатам пенсій за рішеннями судів.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі Порядок №649), який визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до п.2 Порядку №649 у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення;

Згідно з п.3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктами 4, 5 Порядку №649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до п.10 Порядку №649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Таким чином, виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Отже, суд вважає що обраний позивачкою спосіб захисту її права вимоги на суми пенсії шляхом «зобов`язання відповідача здійснити їх виплату» - призведе до порушення черговості проведення вказаних виплат та надасть штучну перевагу ОСОБА_1 , перед іншими стягувачами, що не відповідає справедливому та неупередженому розгляду справи.

Враховуючи відсутність в ГУ ПФУ коштів, нарахованих ОСОБА_5 за рішенням суду для виплати позивачці та внесення вказаної суми в реєстр судових рішень, їх виплата можлива у порядку черговості згідно з реєстром рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, при отриманні Головним управлінням таких коштів з бюджету виключно для здійснення виплат по заборгованості, належним способом захисту прав позивачці є зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 половину недоодержаної суми пенсії померлого чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 100824,61 грн у порядку черговості виконання рішення суду від 22.07.2021 по справі №420/7557/21 згідно з реєстром рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Висновок суду ґрунтується також на наступному.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що законодавством не визначено повноважень та способу дій ГУ ПФУ при отриманні заяви особи - члена сім`ї померлого на виплату пенсії нарахованої, але неодержаної померлим, сума якої внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, а тому суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог позивачці про визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо відмови виплатити ОСОБА_4 , як дружині померлого ОСОБА_5 , половини суми пенсії, що залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю у розмірі 100824,61 грн.

У той же час, за приписами ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Конституційний Суд України у рішенні від 01.11.2004 року по справі №1-33/2004 зазначив, що відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з прояві верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права,забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Статтею 245 КАС України визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд дійшов висновку, що зазначений в рішенні суду пособ захисту прав позивачці не суперечить закону і забезпечує ефективний захист її прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 262, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 половину недоодержаної суми пенсії померлого чоловіка ОСОБА_5 у розмірі 100824,61 грн у порядку черговості виконання рішення суду від 22.07.2021 по справі №420/7557/21 згідно з реєстром рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва