Справа № 320/39444/23
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Київ № 320/39444/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач/ ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відповідно до вислуги 30 років 02 місяці 06 днів з 15.02.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням вислуги 30 років 02 місяці 06 днів з 15.02.2022 з урахуванням частини третьої статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 обрахунок пенсії за вислугу років з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії на підставі довідки від 27.03.2019 № 228 шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням на кількість таких місяців (16 місяців).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2023, позовну заяву №320/39444/23 передано судді Жуковій Є.О.

02 листопада 2023 року зазначену позовну заяву було фактично передано судді Жуковій Є.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив службу органах внутрішніх справ та Національної поліції. 22.09.2023 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Листом відповідача від 18.10.2023 вих.№35404-35839/Л-02/8-2600/23 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки календарна вислуга років позивача, набута на день звільнення, становить 19 років 04 місяці 14 днів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 відкрито провадження у справі №320/39444/23, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та витребуваних документів.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття спрощеного провадження без проведення судового засідання" від 07.11.2023 по справі №320/39444/23 доставлено до електронного кабінету ГУ ПФУ в м. Києві 09.11.2023.

Копія позовної заяви з додатками отримана представником ГУ ПФУ в м. Києві безпосередньо в суді, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою від 14.11.2023.

06 грудня 2023 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від ГУ ПФУ в м. Києві надійшов відзив на позов.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на їх безпідставність, оскільки згідно поданих документів на день звільнення (14.09.2016) вислуга років ОСОБА_1 становить 19 років 04місяців 14 днів, та менше за визначену Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (22 календарних роки 6 місяців і більше) рішенням управління було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Крім того, застосуванню підлягає Закон, оскільки приписи п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 суперечать приписам пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

11 та 13 грудня 2023 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від ГУ ПФУ в м. Києві надійшли витребувані документи.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт НОМЕР_1 , виданий Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області 25 січня 1997 року.

Позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 27.07.2015, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області (ГУНП в Донецькій області).

14 вересня 2016 року наказом ГУНП в Донецькій області №310о/с ОСОБА_1 звільнено за пункту 6 частини першої статті 77 розділу VII Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Накази про звільнення ОСОБА_1 оскаржив в судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №805/4260/16-а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 позовні вимоги позивача задоволені частково, скасовано накази про звільнення, поновлено ОСОБА_1 на посаді та стягнуто на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 12.12.2017 №591о/с позивача поновлено на посаді з 15.09.2016.

Постановою Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №805/4260/16-а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 скасовано, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2016 залишено в силі.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 25.03.2019 №119о/с, виданим на виконання постанови Верховного Суду, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 14.09.2016.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 24.01.2023 №35о/с внесено зміни до наказів від 14.09.2016 №310о/с та від 25.03.2019 №119о/с в частині оголошення вислуги років позивача.

З рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі №200/1294/23 вбачається, що позивач в період з 07.07.2014 по 19.05.2015 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 19.05.2015 № 2926/Аб, а також у період з 01.05.2018 по 25.03.2019 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, що також підтверджується довідкою від 28.03.2019 № 2431/05/12-2019.

В лютому 2023 року позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області із заявою про направлення документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення йому пенсії за пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

20 лютого 2023 року листом №3з1/34/01/2023 ГУНП в Донецькій області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_1 , що стало підставою для звернення позивача до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2023 по справі №200/1294/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУНП в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії ГУНП в Донецькій області щодо відмови у підготовці та направленні органу Пенсійного фонду України документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", відповідно до вислуги років, яка становить 30 років 02 місяці 06 днів.

Зобов`язано ГУНП в Донецькій області оформити та направити до відповідного органу Пенсійного фонду України необхідні документи для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відповідно до вислуги років, яка становить 30 років 02 місяці 06 днів.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2023 по справі №200/1294/23 апеляційну скаргу ГУНП в Донецькій області залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2023 по справі №200/1294/23 залишено без змін.

Листом ГУНП в Донецькій області від 22.08.2023 №Л-28/34/01-2023 позивача повідомлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі №200/1294/23 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2023 у справі №200/1294/23 матеріали для призначення позивачу пенсії за пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.09.2023 за вих.№18223-16820/Л-02/8-0500/23 повідомлено позивача про те, що документи направлено за належністю до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

22 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

10 жовтня 2023 року ГУ ПФУ в м. Києві прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 11.10.2023 вих.№2600-0203-8/200791 на ім`я позивача останнього повідомлено про рішення щодо відмови в призначенні пенсії.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 11.10.2023 вих.№35196-34625/Л-02/8-2600/23 на ім`я позивача направлено копію листа від 11.10.2023 вих.№2600-0203-8/200791.

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 18.10.2023 вих.№35404-35839/Л-02/8-2600/23 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки календарна вислуга років позивача, набута на день звільнення, становить 19 років 04 місяці 14 днів.

Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відповідно до вислуги 30 років 02 місяці 06 днів з 15.02.2022 протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова №393). Саме цей Порядок визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Разом з тим, як Законом №2262-XII, так і Постановою №393 не визначено та не передбачено таких понять як пільгове обчислення вислуги років, пільгова пенсія, пільгова вислуга років або загальна вислуга років. Отже, статтею 12 Закону №2262-XII визначені умови, за яких пенсія призначається саме за вислугу років.

Згідно з Постановою №393 пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією Постановою умовам (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).

Поняття вислуга років, яка обчислюється у будь-якому випадку календарними роками та місяцями, застосовується як до осіб, які не мають пільгових умов на призначення пенсії за Законом № 2262-XII, так і до осіб, що мають такі пільгові умови.

Згідно до витягу з наказу ГУНП в Донецькій області від 24.01.2023 №35о/с внесено зміни до наказів від 14.09.2016 №310о/с та від 25.03.2019 №119о/с в частині оголошення вислуги років позивача та фактично зараховано до вислуги років ОСОБА_1 фактично відпрацьований час після поновлення на службі за рішенням суду з 12.12.2017 по 25.03.2019 та вважати вислугу років за цей час в календарному обчисленні - 01 рік 03 місяці 14 днів.

Окрім того, згідно до розрахунку вислуги років для призначення пенсії майора поліції ОСОБА_1 від 24.07.2023 календарний строк служби становить 19 років 04 місяці 14 днів; пільгова вислуга років становить 10 років 09 місяців 22 дні. Загальна вислуга років для призначення пенсії становить 30 років 02 місяці 06 днів.

Отже, як встановлено судом та підтверджено первинними документами, загальна вислуга років позивача в органах внутрішніх справ становить 30 років 02 місяці 06 днів.

Відповідно до частини п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої в постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII.

Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Верховним Судом вказано на необґрунтованість висновку про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Також у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 зазначено, що статтею 1 Закону №2262-XII передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

Проаналізувавши вищезазначені норми, Верховний Суд зробив такі правові висновки:

- в цілях Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів);

- для призначення пенсій за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Як встановлено судом на підставі належних та допустимих доказів, вислуга років позивача станом на дату звільнення зі служби 14.09.2016 становить 30 років 02 місяці 06 днів.

Отже, на день звільнення зі служби позивач мав визначену пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII вислугу - 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 22.11.2018 у справі №161/4876/17 про те, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, суд вважає помилковими з огляду на те, що Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а відступив від таких правових висновків.

Зокрема, у постановах від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17 та від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 Верховний Суд з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Наведена позиція в подальшому була також підтримана Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

Зважаючи на те, що на момент звільнення ОСОБА_1 з органів Національної поліції його вислуга років становила 30 років 02 місяці 06 днів, тому позивач має право на пенсію за вислугу років відповідно до положень пункту "а" статті 12 Закону №2262-XII та Постанови №393.

За вищевикладених обставин, рішення Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 10.10.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" належить визнати протиправним та скасувати.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відповідно до вислуги 30 років 02 місяці 06 днів з 15.02.2022 суд зазначає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки, самі по собі дії, результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення не порушують прав позивача, а скасування спірного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача. Отже, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо дати, з якої позивачу слід призначити пенсію суд зазначає наступне.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (частина перша статті другої Закону №2262-XII).

У відповідності до пункту "б" частини першої статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Частина третя статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлює, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Згідно з статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Пунктом 6 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", який затверджено постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 №3-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Так, право на призначення пенсії у ОСОБА_1 виникло 26.03.2019, тобто з наступного дня після звільнення зі служби.

В лютому 2023 року позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області із заявою про направлення документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення йому пенсії за пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

20 лютого 2023 року листом №3з1/34/01/2023 Головне управління Національної поліції в Донецькій області відмовило в задоволенні заяви ОСОБА_1 , що стало підставою для звернення позивача до суду.

В цьому випадку, протиправна відмова Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка була предметом розгляду у справі №200/1294/23, та яка визнана судом протиправною, не можуть впливати на дату призначення пенсії позивача, оскільки як вбачається з матеріалів справи та підтверджується рішенням суду, позивач у встановлений законом строк звернувся за призначенням пенсії, тобто вчасно виконав усі вимоги Закону, як громадянина, для отримання пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах з 15.02.2022 (не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією (15.02.2023)).

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 обрахунок пенсії за вислугу років з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії на підставі довідки від 27.03.2019 № 228 шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням на кількість таких місяців (16 місяців) суд зазначає наступне.

Так, ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З огляду на зазначене, питання щодо обрахунку пенсії за вислугу років з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії на підставі довідки від 27.03.2019 № 228 шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням на кількість таких місяців (16 місяців), є похідним і повинне вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у спірному рішенні відмовив у призначенні пенсії за вислугу років з мотивів відсутності необхідної вислуги років для призначення пенсії.

Відтак, спору щодо порядку обрахунку пенсії на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Крім того, у даному випадку, пенсійним органом не порушено порядок обрахунку пенсії позивача, так як її призначення взагалі не було здійснено, а, в свою чергу, передчасне задоволення вимог щодо обрахунку пенсії за вислугу років з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії на підставі довідки від 27.03.2019 № 228 шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням на кількість таких місяців (16 місяців), суперечить основним засадам адміністративного судочинства, оскільки судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому.

Так, ГУ ПФУ в м. Києві ще не ухвалювало рішення про призначення позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого призначення будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021, у зразковій справі №560/2120/20.

З огляду на що, вимоги про зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 обрахунок пенсії за вислугу років з урахуванням середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії на підставі довідки від 27.03.2019 № 228 шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням на кількість таких місяців (16 місяців), задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та висновків суду, в даному випадку слід застосувати положення статті 9 КАС України, а саме, обрати інший спосіб захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

Таким чином, суд доходить висновку, що в даному випадку, слід:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.10.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням вислуги 30 років 02 місяці 06 днів з 15.02.2022 з урахуванням частини третьої статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 10.10.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням вислуги 30 років 02 місяці 06 днів з 15.02.2022 з урахуванням частини третьої статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

5. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.