Справа № 580/2431/23
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2431/23 Суддя (судді) першої інстанції: Трофімова Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/Ч НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_3 (В/Ч НОМЕР_3) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/Ч НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_3 (В/Ч НОМЕР_3), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у неповідомленні всупереч п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» за формою, встановленою додатком 2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) повідомити відповідно п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» за формою, встановленою додатком 2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, 3 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ), яка полягає у не прийняті на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» наказу про призначення ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) прийняти на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» наказ про призначення ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022 з врахуванням проведених виплат за цей період.

Додатково позивач просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) (, вул. підполковника Красніка, 1, с. Оршанець, м. Черкаси, 19601) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп., пропорційно задоволених позовних вимог.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» позивач набув право на отримання додаткової винагороди у сумі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.10.2022 до 12.10.2022, про що ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/Ч НОМЕР_2 ) (далі - В/Ч НОМЕР_2 ) не повідомив відповідно п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ ІНФОРМАЦІЯ_3 (В/Ч НОМЕР_3) (далі - В/Ч НОМЕР_3 ) про безпосередню участь позивача у бойових діях, що В/Ч НОМЕР_3 не включено додаткову винагороду до розрахунку грошового забезпечення позивача за спірні періоди.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням представником ОСОБА_1 - адвокатом Олійником Сергієм Васильовичем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» не підлягав застосуванню, оскільки з метою реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168». Позивач вказує, що нечинність Наказу № 164 та прийняття нового на заміну Наказу № 392 не впливає на розгляд справи і не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач переконаний, що суд першої інстанції неправильно застосував положення п. 5 Наказу № 392, внаслідок чого не повною мірою дослідив докази та неправильно встановив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи по суті. Так, позивач вказує, що застосуванню підлягає абз. 2 п. 5 Наказу № 392, яким встановлено, що для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави довідка є самостійним і достатнім документом для підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах. Зі свого боку застосований судом до спірних правовідносин абз. 1 п. 5 Наказу № 392, яким передбачено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, довідка є додатковим підтвердженням участі у бойових діях помилково. Оскільки регулює дещо відмінні правовідносини, а саме відрядження до органів військового управління ДПСУ, які не віднесені до категорії штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, як у даній справі. Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, тому помилково застосував до спірних правовідносин абз. 1 п. 5 Наказу № 392. Застосуванню ж підлягає абз. 2 п. 5 наказу № 392.

З огляду на викладене, на думку позивача, довідка є самостійним (окремим) документом (а не додатковим, як зазначив суд першої інстанції), що підтверджує безпосередню участь військовослужбовця (позивача) у бойових діях або заходах.

Відносно мотивів суду про те, що достовірність відомостей у довідці має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи позивач зазначає, що наведені твердження суду не відповідають абз. 3 п. 5 наказу № 392, оскільки в силу підпункту 1 п. 4 Наказу № 392 бойовий наказ є самостійним, окремим документом, який підтверджує участь військовослужбовця у бойових діях. Згідно абз. 3 п. 5 наказу № 392 у довідці зазначаються документи, передбачені п. 4, без будь яких додаткових вимог відносно обов`язкової вказівки, окрім бойового наказу, на журнали та рапорти, як вказав суд першої інстанції. За своїм змістом довідка відповідає формі наведеній у додатку 1 Наказу № 392. У ній зазначені періоди участі позивача у бойових діях, а також міститься найменування підтверджуючих документів на виконання п. 4 наказу № 392, а саме бойових наказів. Тобто у довідці на підтвердження участі позивача у бойових діях вказані бойові накази, що також спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи доказів виконання позивачем заходів саме у спірний період. Довідка видана у встановленому порядку, окрім того і надана позивачу відповідно до абз. 2 п. 10 Наказу № 392. Видання довідки та вказані у ній періоди участі позивача у бойових діях підтвердив ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/Ч НОМЕР_2 ) у своїх заявах по суті справи. Довідка є чинною та ніким не оскаржувалась, тому підлягає до виконання.

Факти, що мають юридичне значення для не виплати позивачу додаткової винагороди у спірний період (передбачені у пунктах 7-9 наказу № 392) відсутні, а відповідачами такі докази не подавались.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.09.2023.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач вважає, що у матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі та стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій, будь-якої кількості днів відомостями журналів бойових дій зведеного загону службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад).

Довідка Військової частини НОМЕР_2 не має кількості конкретних днів безпосередньої участі у бойових діях та посилань на відомості журналів службово-бойових дій (містить виключно посиланням на загальний період).

Крім того, довідку спростовують листи: В/Ч НОМЕР_3 звернулась до В/Ч НОМЕР_2 з листом від 05.12.2022 № 12/5757-22-вих про надання інформації про участь військовослужбовців В/Ч НОМЕР_3 у діях або заходах на ділянці В/Ч НОМЕР_2 , на що 07.12.2022 В/Ч НОМЕР_3 отримав відповідь за № 22/4992-22-вих, що підрозділи Держприкордонслужби України, що знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення і тому пп. 7 п. 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» не застосовується, довідки про участь військовослужбовців у діях або заходах не опрацьовувались.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (В/Ч НОМЕР_2 ) відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не подавав.

Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2023 продовжено строк розгляду апеляційної скарги на розумний термін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.05.2022 № 267-ОС позивач, призваний на службу під час мобілізації на особливий період, зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення з присвоєнням звання «солдат» на посаду курсанта відділу підготовки молодших інспекторів центру підготовки молодших інспекторів з 26.05.2022.

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.07.2022 № 237-вв про особовий склад (службові переміщення) прийнято рішення про направлення позивача для виконання бойових завдань у підпорядкування начальника зведеного відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_5 прикордонного загону з 04 липня 2022 року до окремого розпорядження (підстава: розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 №Ш/25-1359-Е).

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.11.2022 № 384-вв про особовий склад (службові переміщення) прийнято рішення вважати позивача таким, що змінив місце перебування у відрядженні та прибув, з 13.10.2022 з ділянки ІНФОРМАЦІЯ_2 на ділянку НОМЕР_6 прикордонного загону, з метою участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань в межах зони (району) відповідальності угрупування (підстава: розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № Ш/25-2075-Е, від 07.10.2022 № Ш/25-2267-Е).

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.10.2023 № 16-вв про особовий склад (службові переміщення) прийнято рішення вважати позивача таким, що прибув після виконання бойових (спеціальних) завдань в межах зони (району) відповідальності угрупування з ділянки НОМЕР_6 прикордонного загону, 11.01.2023 (підстава: посвідчення про відрядження № 1097).

Стосовно обставин призначення та виплати додаткової винагороди позивачу у спірні періоди судом першої інстанції з`ясовано таке.

12.09.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 направив на адресу в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого полковнику ОСОБА_5 та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 полковнику ОСОБА_6 (вх. №з/1755-22вх 13.09.2022) Довідку про військовослужбовців в/ч НОМЕР_7 та НОМЕР_3, які брали участь у бойових діях або заходах за серпень 2022 року у складі в/ч НОМЕР_2 , де з посиланням на накази зазначені відомості про участь військовослужбовців, зокрема ОСОБА_1 для доплати до 100 тис. грн, відомості про позивача наявні за день 15.08.2022 (підстава: б/р від 04.07.2022 №445/дск, б/р від 06.07.2022 №295/дск, ЖОСД №402/дск (1 ПЗ): с.110-111, ЖСБД №394 л.50,51).

26.08.2022 начальником Військової частини НОМЕР_3 видано наказ № 429-ОС (з урахуванням наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168») про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям Головного центру підготовки особового складу, які брали безпосередньо участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебували безпосередньо в районах у період здійснення заходів за період з 01.07.2022 до 31.07.2022 із розрахунку 70000 грн на місць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

13.09.2022 начальник Військової частини НОМЕР_3 видав наказ № 462-ОС про виплату додаткової винагороди за відповідні протягом серпня 2022 року заходи із розрахунку до 70000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.

Згідно з довідкою Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_2 від 14.10.2022 № 3183, підписаною командиром Військової частини НОМЕР_2 , що видана солдату ОСОБА_1 , який проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_3 , в тому, що він брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період: з 05.07.2022 до 31.07.2022; з 01.08.2022 до 31.08.2022; з 01.09.2022 до 30.09.2022; з 01.10.2022 до 12.10.2022 (підстава: наказ АДПСУ від 27.06.2022 № 104 гриф).

Згідно з довідкою начальника відділу кадрів Військової частини НОМЕР_8 № 12/37 ОСОБА_1 в складі зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) від НОМЕР_5 прикордонного загону та Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України в період з 14.10.2022 до 11.01.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебуваючи в межах Донецької області - наказ від 16.09.2022).

Відповідно до розрахункових листів, що видані в/ч НОМЕР_3 , позивачу у спірному періоді нараховано та виплачено грошове забезпечення, де наявна складова - додаткова грошова винагорода: у липні 2022 року 30000 АТ: 30000 грн за червень; у серпні 2022 - 30000 АТ: 30000 грн за липень, - 70000 АТ: 58709,68 грн за липень; у вересні 2022 - 30000 АТ: 30000 грн за серпень, додаткова винагорода 70000 АТ: 2258,06; у жовтні 2022 30000 АТ: 30000 грн за вересень; у листопаді 2022 - 30000 АТ: 30000грн та 70000 АТ: 40645,16 грн за жовтень.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 від 03.04.2023 № 42 про доходи, що видана ОСОБА_1 він працював у ІНФОРМАЦІЯ_3: нарахована додаткова винагорода ПКМ від 28.02.2022 №168 (30000): за липень 30000; серпень 30000; вересень 30000 ; жовтень 30000; листопад 30000 та додаткова винагорода ПКМУ від 28.02.2022 №168 (70000): липень 0,00; серпень 58709,68; вересень 2258,06; жовтень 0,00; листопад 40645,16.

05.12.2022 відповідач - Військова частина НОМЕР_3 скерував начальнику Військової частини НОМЕР_2 лист № 12/5757-22-вих (підписаний начальником Головного центру) інформацію, де просив надіслати на його адресу довідку про участь військовослужбовців Головного центру, які брали участь у бойових діях або заходах за жовтень 2022 року на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168».

07.12.2022 Військовою частиною НОМЕР_2 надана відповідь №22/4992-22-вих на лист Військової частини НОМЕР_3 від 05.12.2022, де зазначається: підрозділи Держприкордонслужби України, що знаходяться в межах Чернігівської та Сумських областей, не виконують бойові завдання на лінії зіткнення, з огляду на що підпункт 7 п.2 згаданого наказу від 30.07.2022 не застосовується, а довідки для військовослужбовців Військової частини НОМЕР_3 , які брали участь у діях або заходах у складі Військової частини НОМЕР_2 , не опрацьовуються.

20.03.2023 представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_3 із адвокатським запитом № 01-14/23/32-23, в якому просив здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової винагороди згідно зі вказаною вище постановою КМУ №168 у сумі до 100000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 01.08.2022 до 12.10.2022 включно, та додав довідку від 14.10.2022 № 3224 (про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період: з 05.07.2022 до 31.07.2022; з 01.08.2022 до 31.08.2022; з 01.09.2022 до 30.09.2022; з 01.10.2022 до 12.10.2022) (адвокатський запит №01-14/26/39-23)

Також 20.03.2023 представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_2 із адвокатським запитом № 01-14/23/33-23, в якому просив спрямувати до ВЧ НОМЕР_3 довідку про участь позивача у бойових діях та виконання завдань за період з 01.08.2022 - 12.10.2022 для здійснення додаткової виплати до грошового забезпечення, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (адвокатський запит №01-14/26/40-23).

Не дочекавшись відповіді представник позивача 31.03.2023 звернувся з цим позовом до суду.

У матеріалах справи наявний лист Військової частини НОМЕР_2 від 31.03.2023 у відповідь на адвокатський запит від 20.03.2023 № 01-14/23/33-23, у якому повідомляється, що довідка про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії відповідно до додатку № 1 пункту 3 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» солдатом ОСОБА_1 № 3183 від 14.10.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 видана керівництву зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_4, в складі якого перебували військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ), в тому числі і солдат ОСОБА_1 , в одному примірнику.

Враховуючи вищевикладене, солдат ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у періоди з 05.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022, відповідно до довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії відповідно до додатку № 1 пункту 3 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168».

Райони ведення воєнних (бойових) дій визначається щомісячно наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. В період з 05.07.2022 по 12.10.2022 Чернігівська область входила до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій, а ІНФОРМАЦІЯ_5 (Військова частина НОМЕР_2 ) виконував визначені завдання в складі оперативного угруповання військ « Чернігів », відповідно.

Також повідомлено, що рапорт від начальника зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта ОСОБА_2 за період з 01.10.2022 по 12.10.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) не надходив, у зв`язку з чим витяг щодо солдата ОСОБА_1 надати немає можливості.

Надати довідку про кількість, тривалість та дні чергування (несення служби) надати немає можливості у зв`язку з тим, що зазначена інформація від начальника зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова підполковника ОСОБА_3 за період з 28.09.2022 по 12.10.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) не надходила, а їх облік здійснювався безпосередньо у підрозділі.

Колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції правильно визнав спірним у справі майнове право (легітимні очікування) позивача на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

У відповідності до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року №2011 «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011).

Відповідно до ст.12 Закону № 2011 військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 2 Закону № 2011 ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Відповідно до абзацу 1 ст. 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч. 4 ст. 9 Закону № 2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України. Неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) згідно із ст. 19 Закону № 2011 можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2011 фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією Закону № 2011 здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Згідно із Інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306 (далі - Інструкція № 558), грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно пунктів 3, 5, 7 Інструкції № 558 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату. Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається, ураховуючи кількість календарних днів у цьому місяці. Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно п. 2 вищевказаного Указу, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 400 від 01.04.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1066 від 27.09.2022, № 1146 від 08.10.2022, № 43 від 20.01.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови № 168, передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог Постанови № 168 та врегулювання правовідносин щодо виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України передбаченого цією постановою грошового забезпечення, Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Наказ № 164).

Пунктом 1 Наказу № 164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно пункту 12 Наказу № 164-АГ він підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року по 31 липня 2022 року.

У подальшому, видано наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 липня 2022 року №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168» (далі - Наказ № 392-АГ), який підлягав виконанню органами охорони державного кордону України, з 1 серпня 2022 року до дня його скасування.

Колегія суддів відмічає, що обставини обґрунтування позивачем своїх вимог у позовній заяві з посиланням на положення Наказу № 164-АГ не становить перешкоду у здійсненні судом належної правової кваліфікації спірних правовідносин, що потребує застосування відповідних положень Наказу № 392-АГ.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема, у постановах від 12.06.2019 (справа № 487/10128/14-ц), від 26.06.2019 (справа №587/430/16-ц), від 23.10.2019 (справа № 761/6144/15-ц), від 15.06.2021 (справа №904/5726/19), вказувала на дію принципу «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає, зокрема, в тому, що суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи правовідносин між сторонами. Обов`язок суду надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи.

Таким чином, вказівка суду першої інстанції на відмову у задоволенні позовних вимог за цих підстав є необґрунтованою та не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Разом з тим, відповідно до п. 1 Наказу № 392-АГ було передбачено, що військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

При цьому, як відповідно до абз. 2 пункту 1 Наказу № 164-АГ так і відповідно до п. 12 Наказу № 392-АГ було передбачено, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється в поточному місяці за попередній.

Так, в розумінні п. 1 Постанови № 168 право на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць, виникає у тих військовослужбовців, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2 Наказу № 164 - АГ розкрито зміст терміну «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи), а нормою абзацу 7 пункту 3 Наказу № 164 - АГ передбачено, що з метою підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надають останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Форма довідки затверджена додатком № 1 до Наказу № 164 - АГ.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Наказу № 392-АГ підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання і завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця. У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

Пунктом 5 Наказу №392-АГ також визначалося, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 вказаного наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 вказаного наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до вказаного наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів).

За приписами пунктів 11 та 12 Наказу № 392-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). До наказу про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру до 100 тисяч гривень на місяць, в обов`язковому порядку додаються узагальнені дані, отримані з документів, передбачених пунктами 4-6 цього наказу.

Так, відповідачами не заперечується, що у період з серпня по жовтень 2022 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода відповідно п. 1 Постанови № 168 у розмірі до 100 000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Колегією суддів з листа В/Ч НОМЕР_2 встановлено, що з 05.07.2022 по 12.10.2022 позивач перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) ІНФОРМАЦІЯ_2. Довідкою від 14.10.2022 № 3183 підтверджуються обставини приймання ОСОБА_1 безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Чернігівської області в період з 05.07.2022 по 12.10.2022.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач у липні 2022 року виконував, серед інших військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частині НОМЕР_3 ), бойові розпорядження від 02.04.2022 № 56/гриф, від 09.04.2022 № 979/окп, від 27.06.2022 № грф/25-1359-Е, від 04.07.2022 № 445/дск, бойовий наказ від 22.06.2022 № 104 грф.

Як вбачається з матеріалів справи, за період серпня 2022 року начальник зведеного відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_5 прикордонного загону клопотав рапортом від 01.09.2022 № 966 щодо виплати винагороди у розмірі 30 000 грн для солдата ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 по 31.08.2022.

Також, рапортом від 08.09.2022 № 1037 начальник зведеного відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_5 прикордонного загону клопотав рапортом щодо виплати винагороди у розмірі 70 000 грн для солдата ОСОБА_1 за 1 день у період з 15.08.2022 по 15.08.2022.

13.09.2022 начальник відповідача- ВЧ НОМЕР_3 видав наказ №462-ОС про виплату додаткової винагороди за відповідні заходи протягом серпня 2022 року із розрахунку до 70000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах, що нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду : у вересні 2022 - 2258,06 грн за серпень.

Начальник зведеного відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_5 прикордонного загону клопотав рапортом від 01.10.2022 № 1198 щодо виплати винагороди у розмірі 30 000 грн для солдата ОСОБА_1 за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 у кількості 30 днів.

У рапорті від 01.10.2022 № 1200 начальник зведеного відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_5 прикордонного загону клопотав щодо виплати винагороди у розмірі 70 000 грн для солдата ОСОБА_1 за період з 11.09.2022 по 30.09.2022 у кількості 8 днів.

При цьому, згідно довідки командира Військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_4 від 14.10.2022 № 3283, солдат ОСОБА_1 , який проходить військову службу в Військовій частині НОМЕР_3 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області з 05.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 12.10.2022.

Так, дійсно, вказана довідка не містить кількості днів в які позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області, так зазначено лише період такої участі. Колегія суддів зауважує, що в рапорті про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань також зазначається кількість днів такої участі.

Водночас, відсутність зазначеної інформації не змінює та не відміняє доведених обставин виконання позивачем у зазначені періоди бойових (спеціальних) завдань, що підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Рисовський проти України», № 29979/04, рішення від 20.10.2011, пункти 70, 71, Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Так, виплаті спірної допомоги передує отримання інформації про відряджених військовослужбовців про дні їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, яка подається начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у Наказі № 392-АГ.

В той же час, недотримання відповідачами вимог Наказу № 392-АГ в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Втім, про існування бойових наказів (бойових розпоряджень), відповідачі, як вбачається з їх листів, обізнані. Водночас, доказів направлення журналу бойових дій та рапортів відповідачу 2 до 05 числа кожного місяця спірного періоду матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів не вбачає наявності бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) щодо позивача у даній справі.

Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не заперечується можливість нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди відповідно пункту 1 Постанови № 168, але за умови надання підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про їх безпідставність. Натомість, колегія суддів, проаналізувавши вказані норми та обставини справи, дослідивши докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині, зокрема, про:

визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у неповідомленні всупереч п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» за формою, встановленою додатком 2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022 з врахуванням проведених виплат за цей період.

З приводу відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції було надано копії:

договору про надання правової допомоги від 20.03.2023 № 01-14/23 згідно якого п. 7.1. якого розмір гонорару за надання правової допомоги обчислюється у фіксованому розмірі та становить 10 000 грн;

додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору № 01-14/25 від 20.03.2023 про надання правової допомоги від 01.06.2023;

платіжної інструкції №@2PL372807 від 20.03.2023 на суму 5 000 грн;

платіжної інструкції №@PL263100 від 02.05.2023 на суму 5 000 грн.

Щодо відшкодування судових витрат ІНФОРМАЦІЯ_3 (В/Ч НОМЕР_3) у відзиві на позовну заяву від 19.04.2023 вказав, на невідповідність п. 7.1. договору про надання правової допомоги від 20.03.2023 № 01-14/25 предмету такого договору. Відтак, на думку відповідача витрати на правову допомогу є необґрунтовані та непідтверджені.

Щодо відшкодування судових витрат, відповідач 1 у відзиві на позовну заяву не зазначав.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Дійсно, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.

Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України».

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Дослідивши надані позивачем документи, враховуючи наведені норми права та приписи ч. 3 ст. 139 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є обґрунтованим та підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково у знайшли своє підтвердження, а тому таку необхідно задовольнити частково.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, призвело до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в частині.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у неповідомленні всупереч п. 4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» за формою, встановленою додатком 2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022 та з 01.10.2022 по 12.10.2022 з врахуванням проведених виплат за цей період.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ) витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 (Військова частина НОМЕР_3 ) (, адреса: 19601, м. Черкаси, с. Оршанець, вул. підполковника Красніка, 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ) витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн (п`ять тисяч гривень).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович