Справа № 400/5806/22
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/5806/22

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,

повний текст судового рішення

складено 23.05.2023, м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року, у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги ОСОБА_1 про стягнення на користь державного бюджету коштів в рахунок погашення податкового боргу, що виник з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку з фізичних осіб, розміром 26 339,91 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року залишено без задоволення позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що податковим органом порушено процедуру стягнення податкового боргу, що складається із зобов`язань по місцевим податкам і зборам, так як у межах спірних правовідносин податковим органом заявлено позовні вимоги про стягнення податкового боргу на користь бюджетної системи України, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково вийшов за межі предмету спору у даній справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення, за платежем з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме: від 14 травня 2019 року № 0-1405 (форма «Ф») за податковий 2018 рік, на суму 12 140,70 грн, яке надіслана на поштову адресу відповідача та отримана ним 27 червня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 230 (Ф. 119) (а.с. 10); від 07 квітня 2020 № 0-1405 (форма «Ф») за 2019 рік, на суму 6 804,08 грн, яке надіслано на поштову адресу відповідача та отримана ним 21 травня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 301 (Ф. 119) (а.с. 13); від 06 квітня 2021 року № 0-1405 (форма «Ф») за 2020 рік, на суму 7059,11 грн, яке надіслано на поштову адресу відповідача та отримана ним 18 червня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 236 (Ф. 119) (а.с. 12).

Також, податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення, за платежем з земельного податку з фізичних осіб, а саме: від 27 квітня 2021 року № 3-1423 (форма «Ф») за 2021 рік, на суму 332,65 грн (а.с. 11), яке надіслано на поштову адресу відповідача та отримана ним 18 червня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 236 (Ф. 119) (а.с. 12).

Крім того, податковим органом виставлено відповідачу податкову вимогу від 08 вересня 2016 року № 1297-00 (форма «Ф») на суму 8257,62 грн, яка отримана відповідачем згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 990 (Ф. 119) 06 жовтня 2016 року (а.с. 9).

В свою чергу, у встановлені податковим законодавством строки відповідачем не сплачено виниклої заборгованості, а тому з метою стягнення наявного податкового боргу, податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про залишення без задоволення позовних вимог, так спірні податкові зобов`язання складаються із зобов`язань по місцевим податкам і зборам, а тому вони можуть бути стягнуті лише до відповідного місцевого бюджету, а не державного бюджету, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 14.1.175 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2 ст. 95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Між тим, згідно п. 265.1 ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: 265.1.1. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; 265.1.2. транспортного податку; 265.1.3. плати за землю.

Згідно п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.

Згідно п. 10.5 ст. 10 ПК України, зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з: 1) державного бюджету; 2) місцевих бюджетів: а) бюджету Автономної Республіки Крим; б) обласних бюджетів; в) районних бюджетів; г) бюджетів місцевого самоврядування.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України, до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать місцеві податки та збори, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України (крім єдиного податку, визначеного пунктом 16-4 частини другої статті 29 цього Кодексу).

Колегією суддів встановлено, що податковий орган звернувся до суду з даним адміністративним позовом про стягнення на користь державного бюджету податкового боргу з ОСОБА_1 , як платника податків, який виник у зв`язку з наявністю у останнього узгоджених податкових зобов`язань з податку на майно, загальним розміром 26 339,91 грн.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог податкового органу, судом першої інстанції зроблено висновок, що нараховані ОСОБА_1 податкові зобов`язання з податку на майно, які мають статус податкового боргу, не можуть бути стягнутими до користь державного бюджету, так як податок на майно відноситься до місцевих податків, а як наслідок може бути стягнутий з платника податків лише до відповідного місцевого бюджету.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог податкового органу, у межах доводів та вимог апеляційної скарги останнього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що до місцевих податків належить податок на майно, який складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

При цьому, зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

В свою чергу, вищевикладені положення Бюджетного кодексу України в структурі бюджетної системи України чітко відмежовують державний бюджет від місцевих бюджетів, які складаються з бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, районних бюджетів, бюджетів місцевого самоврядування.

Між тим, до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать місцеві податки та збори, що сплачуються (перераховуються) згідно з ПК України

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцеві податки можуть бути перерахованими (стягнутими) лише до відповідного місцевого бюджету, а як наслідок колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги податкового органу про те, що судом першої інстанції невірно розтлумачено положення Бюджетного кодексу України та зроблено помилковий висновок про залишення без задоволення позовних вимог, так як в своїх позовних вимогах податковим органом чітко зазначено про необхідність стягнення податкового боргу з податку на майно до державного бюджету, а не до конкретного місцевого бюджету.

Між тим, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку, зазначені положення КАС України не дають суду повноважень щодо виходу за межі позовних вимог суб`єкта владних повноважень.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Тому, колегія суддів вважає, що при дослідженні можливості стягнення спірного податкового боргу до державного бюджету судом першої інстанції не порушено норм процесуального права, шляхом виходу за межі предмету спору у даній справі, так як перевірка відповідності позовних вимог суб`єкта владних повноважень нормам матеріального та процесуального права є безпосереднім обов`язком суду.

Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС у Миколаївській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян