Справа № 480/1655/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 р.Справа № 480/1655/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Яковини В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.07.2023, суддя В.О. Павлічек, повний текст складено 17.07.23 по справі № 480/1655/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ № 92 від 26 січня 2023 року Головного управління Національної поліції в Сумській області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції, начальника сектору інформаційної підтримки Конотопського РВП Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_1 .

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 по справі № 480/1655/23 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що дисциплінарна відповідальність є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в його діях. Встановлення в наказом від 26 січня 2023 року № 92 вчинення позивачем проступку несе для нього правові наслідки, оскільки занесення до пункту «Дисципліна та стягнення» його послужного списку відомостей про попередження щодо необхідності дотримання службової дисципліни у майбутньому є обтяжуючою обставиною у випадку притягнення у майбутньому до дисциплінарної відповідальності.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді начальника сектору інформаційної підтримки Конотопського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області.

Відповідно до пункту 2 наказу Головного управління Національної поліції в Сумській області №92 від 26.01.2023, за невиконання вимог абзаців 14 та 15 розділу II посадових інструкції, що виразилось у невжитті заходів, щодо забезпечення безперебійного, цілодобового функціонування засобів та мереж зв`язку, а саме камер відео спостереження Конотопського РВП, на підставі частини 11 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, попередити капітана поліції ОСОБА_1 начальника сектору інформаційної підтримки Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області про необхідність дотримання службової дисципліни (а.с. 10).

Оскаржуваний наказ прийнятий на підставі висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Сумській області 22.01.2023 (а.с. 11 16).

Проведеним службовим розслідування встановлено, що 04.01.2023 працівниками УГІ ГУНП під час моніторингу Інтернет мережі в соціальній мережі «Fасеbоок» на сторінці користувача « ОСОБА_2 » виявленою публікацію критичного змісту від 04.01.2023 під назвою «Про мобінг в Національній поліції України». Вказана публікація містить аудіо запис розмови начальника Конотопського РВП підполковника поліції ОСОБА_3 з начальником сектору інформаційної підтримки Конотопського РВП капітаном поліції ОСОБА_1 та текстове повідомлення, в якому вказується на неналежне на думку автора ставлення ОСОБА_3 до своїх підлеглих.

Під час службового розслідування дисциплінарною комісією було надано оцінку діям начальника Конотопського РВП підполковника поліції ОСОБА_3 та діям начальника сектору інформаційної підтримки Конотопського РВП капітана поліції ОСОБА_1 .

Зокрема, дисциплінарною комісією встановлено, що абзацом 1 розділу II посадової інструкції передбачено, що відповідно до покладених завдань начальник сектору інформаційної підтримки здійснює безпосереднє керівництво діяльності підпорядкованого підрозділу і несе персональну відповідальність за належне виконання покладених на сектор завдань та функцій. Одночасно з тим абзацом З розділу II посадової інструкції він несе персональну відповідальність за результати роботи сектору, виконавську та службову дисципліну, дотримання законності у службовій діяльності. Крім того, абзацами 14 та 15 розділу II посадової інструкції, ОСОБА_1 відповідає за безперебійне, цілодобове функціонування засобів та мереж зв`язку, що використовуються у Конотопському РВП, а також забезпечує ефективну та якісну експлуатацію наявних засобів зв`язку, виконання та дотримання вимог діючих наказів про організацію зв`язку, норм технічної експлуатації. Отже дисциплінарна комісія дійшла висновку, що під час службового розслідування в діях ОСОБА_4 встановлено склад незначного дисциплінарного проступку, що виразився в ігноруванні окремих вимог зазначених посадовою інструкцією, щодо безперебійного, цілодобового функціонування засобів та мереж зв`язку, а саме камер відео нагляду Конотопського РВП. та не вжиття заходів, щодо забезпечення їхнього обслуговування.

Не погодившись із прийнятим за наслідками службового розслідування наказом №92 від 26.01.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваним наказом №92 від 26.01.2023 до позивача не було застосовано дисциплінарне стягнення, відтак вказаний наказ для позивача не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували його права, свободи чи інтереси позивача.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що поняття охоронюваний законом інтерес означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Тобто, гарантоване статті 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Звертаючись до суду з позовом про скасування акту суб`єкта владних повноважень, позивач має обґрунтувати, яким чином даний акт порушує його права та охоронювані законом інтереси. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Під час вирішення спору суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими. Тобто, підставами для визнання протиправними актів суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких рішень протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються питання правомірності попередження позивача про необхідність дотримання службової дисципліни.

Колегія суддів уважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржуваним наказом № 92 від 26.01.2023 до позивача не було застосовано дисциплінарне стягнення, відтак вказаний наказ для позивача не несе будь-яких правових наслідків, які б порушували його права, свободи чи інтереси позивача.

Слід зазначити, що оскаржуваний наказ прийнято як наслідок того, що дисциплінарна комісія дійшла висновку, що під час службового розслідування в діях ОСОБА_4 встановлено склад незначного дисциплінарного проступку.

Тобто такий наказ прямо зачіпає права та інтереси позивача, як в сфері ділової репутації, так і у випадку кваліфікації повторності при можливому притягненні до дисциплінарної відповідальності в майбутньому.

Отже, такий наказ може бути предметом судового оскарження, оскільки у випадку його протиправності може порушувати охоронювані законом права та інтереси позивача.

Надаючи правову оцінку правомірності прийняття оскаржуваного наказу та наявності в діях позивача складу незначного дисциплінарного проступку, колегія суддів зазначає таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII(надалі - Закон № 580-VIII).

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIIІ .

У відповідності до ч. 2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту).

Згідно ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з ч. 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Приписи частин 1, 2 статті 22 Дисциплінарного статуту визначають, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовуються дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

Фактично попередження про необхідність дотримання службової дисципліни не є дисциплінарним стягненням в розумінні норм статті 13 Дисциплінарного статуту, але це не позбавляє від обов`язку доводити обгрунтованість накладення такого види обмеження та встановлювати в діях особи, до якої застосовується таке обмеження, порушення службової дисципліни, навіть якщо таке порушення є мінімальним.

З матеріалів справи встановлено, що під час службового розслідування в діях ОСОБА_4 встановлено склад незначного дисциплінарного проступку, що виразився в ігноруванні окремих вимог зазначених посадовою інструкцією, щодо безперебійного, цілодобового функціонування засобів та мереж зв`язку, а саме камер відео нагляду Конотопського РВП. та не вжиття заходів, щодо забезпечення їхнього обслуговування.

За змістом п. 7 частини 1 статті 3 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Колегія суддів зазначає, що за змістом висновку службового розслідування в частині, що стосується позивача слідує, що в ході проведення службового розслідування та при виданні оскаржуваного наказу, відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин, а саме не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку; не доведено вину в скоєнні проступків, що, в свою чергу, спричинило застосування дисциплінарного стягнення.

Так, матеріали службового розслідування та оскаржуваний наказ не містять посилань на те, в чому саме полягає недостатній контроль позивача за дотриманням безперебійного, цілодобового функціонування засобів та мереж зв`язку та які самі вимоги посадової інструкції не було дотримано позивачем, при цьому жодним чином не доведено, чи міг позивач об`єктивно здійснювати контроль за дотриманням безперебійного, цілодобового функціонування засобів та мереж зв`язку, враховуючи відсутність фінансування на ці потреби.

Ані в матеріалах службового розслідування, ані в оскаржуваному наказі не наведено, які саме службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових обов`язків, тощо мали бути виконані, однак не виконувалися позивачем, що призвело до відсутності контролю за дотриманням безперебійного, цілодобового функціонування засобів та мереж зв`язку.

З огляду на встановлені факти, висновок службового розслідування не встановив як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони обставин незначного проступку. Відповідачем під час проведення службового розслідування не доведено проявів протиправної бездіяльності позивача щодо виконання своїх службових обов`язків та фактів ігнорування вимог посадової інструкції.

Враховуючи викладене та те, що метою службового розслідування є встановлення наявності причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками, ступінь вини та мотиви протиправної поведінки працівника та під час дисциплінарного провадження, не було встановлено причинного зв`язку між діями позивача та його наслідками, а також його вина, суд вважає, що наказ № 92 від 26 січня 2023 року Головного управління Національної поліції в Сумській області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції, начальника сектору інформаційної підтримки Конотопського РВП Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_1 прийнятий з порушенням норм чинного законодавства та без встановлення вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи Дисциплінарного статуту, які мають бути застосовані до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення вимог позову.

Відповідно до ч. 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що апеляційний суд повністю задовольнив апеляційну скаргу позивача, відповідач зобов`язаний відшкодувати заявнику судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1073 грн 60 коп та за подання апеляційної скарги 1610 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 по справі № 480/1655/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 92 від 26 січня 2023 року Головного управління Національної поліції в Сумській області в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції, начальника сектору інформаційної підтримки Конотопського РВП Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області () судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073 грн 60 коп та за подання апеляційної скарги 1610 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 29.12.2023.