Справа № 160/24711/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Національної поліції України, до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Національної поліції України, до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в якій позивач просить:
визнати дії Національної поліції України по відмові в наданні інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 11 липня 2023 року за вих.№957, протиправними;
зобов`язати Національну поліцію України надати інформацію на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 11 липня 2023 року за вих. № 957.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач подав запит на отримання публічної інформації, однак, позивач не отримав повної відповіді на запит.
Відповідачі надали відзиви на позовну заяву в яких зазначено, що запитувані відомості щодо посад, які обіймав ОСОБА_1 у період з 01.03.2020 до 09.08.2023, стосуються певних змін у службовій діяльності останнього (призначення на посади, переміщення по службі тощо), які, окрім віднесення до службової інформації (згідно з Переліком № 945), належать також до конфіденційної інформації.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи встановлено, що 12.07.2023 надійшов запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 11.07.2023 за вих. №957 щодо надання інформації про призначення на посаду у підрозділі ДВБ НПУ ОСОБА_1 (копію або витяг з наказу), завіреної копії його функціональних обов`язків, а також інформацію щодо посад, які обіймав останній у період з 01.03.2020 до 17.07.2023.
13.07.2023 за вх. №37 зазначений запит для розгляду надійшов до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Листом від 17.07.2023 за вих. №37зі/42-05ЦА/03-23 Департаментом поінформовано Позивача про те, що «за дорученням Національної поліції України Департаментом, у межах компетенції, розглянуто запит від 11.07.2023 вих. № 957 (вх. ДВБ від 12.04.2023 № 27зі) щодо надання інформації про призначення на посаду ОСОБА_1 (копію або витяг з наказу), завіреної копії його функціональних обов`язків, а також інформацію щодо посад, які обіймав останній у період з 01.03.2020 до 17.07.2023.
Повідомляємо, що відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Інформуємо, що відповідно до підпунктів 3, 6 пункту 9 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 (зі змінами), відомості з особових справ поліцейських та функціональні обов`язки (посадові інструкції) підрозділів кримінальної поліції, які безпосередньо здійснюють оперативно-розшукову діяльність, віднесено до службової інформації, що унеможливлює їх надання.
Одночасно повідомляємо, що наказом Департаменту від 13.07.2023 № 268 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Львівського управління Департаменту з 01.07.2023.
У разі незгоди з прийнятим рішенням, Ви маєте право оскаржити його відповідно до статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Не погодившись з отриманою відповіддю, Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулась до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зі скаргою від 20.07.2023 вих. № 1016 про порушення порядку надання інформації визначеного Законом України «Про доступ до публічної інформації» та поновлення права профспілки на отримання запитуваної інформації за запитом від 11.07.2023 № 957.
07.08.2023 за вх. № 1145вр/сев зазначений лист представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для розгляду надійшов до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Повідомляємо, що, відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 2 розділу І Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.07.2019 № 765), ДВБ згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.
Інформуємо, що відповідно до підпунктів 3, 6 пункту 9 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 12.10.2018 № 945 (зі змінами, далі - Перелік №945), відомості з особових справ поліцейських та функціональні обов`язки (посадові інструкції) підрозділів кримінальної поліції, які безпосередньо здійснюють оперативно-розшукову діяльність, віднесено до службової інформації, що унеможливлює їх надання.
Крім цього, запитувані Вами відомості щодо посад, які обіймав ОСОБА_1 у період з 01.03.2020 до 09.08.2023, стосуються певних змін у службовій діяльності останнього (призначення на посади, переміщення по службі тощо), які, окрім віднесення до службової інформації (згідно з Переліком № 945), належать також до конфіденційної інформації.
Так, відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-ХІІ), конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до пункту 5.5 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI), які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга статті 7 Закону № 2939-VI).
мета запитувача (чи справді отримання інформації є необхідним для реалізації запитувачем інформації його функції зі сприяння публічній дискусії з суспільно важливих питань і чи справді ненадання інформації створить суттєву перешкоду свободі вираження поглядів);
характер запитуваної інформації (інформація, дані або документи, щодо яких вимагається доступ, повинні відповідати вимогам «трискладового тесту», тобто збиратися в цілях задоволення саме суспільного інтересу);
особлива роль запитувача інформації в отриманні та поширенні її серед громадськості (розраховувати на захист свого права на доступ можуть насамперед журналісти, науковці, громадські активісти, зокрема блогери та популярні користувачі соціальних мереж, громадські організації, діяльність яких пов`язана з питаннями, що становлять суспільний інтерес, а також автори творів з означених питань);
готовність і доступність запитуваної інформації (надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання й обробки даних).
Відповідно до положень частини третьої статті 34, частини другої статті 64 Конституції України, статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до інформації в умовах воєнного стану може підлягати обмеженням виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Інформуємо, що в Департаменті відсутня згода ОСОБА_1 щодо поширення та надання відносно нього іншим особам інформації про його службову діяльність та проходження служби у минулому.
Крім цього, запитувані функціональні обов`язки ОСОБА_1 містять відомості про безпосередні функції та завдання у сфері оперативно-розшукової діяльності, а також окремі питання щодо організації негласної оперативно-розшукової діяльності, за розголошення яких передбачена юридична відповідальність.
Поширення та розголошення запитуваної інформації може завдати істотної шкоди не лише правам та свободам ОСОБА_2 під час проходження ним служби в поліції, а також інтересам національної безпеки у сфері оперативно-розшукової діяльності.
До того ж, у запиті відсутні відомості щодо мети та ролі в отриманні і поширенні запитуваної інформації серед громадськості.
З огляду на вищевикладене та ураховуючи вимоги законодавства України, у зв`язку з обов`язком вжиття заходів щодо запобігання розголошенню інформації, яка не відповідає суспільному інтересу і право громадськості знати цю інформацію не переважає шкоду, яку може бути завдано як ОСОБА_2 , так і Департаменту та Державі Україна загалом, Департамент позбавлений можливості надати запитувану інформацію (завірену копію функціональних обов`язків ОСОБА_2 , перелік посад, які обіймав останній у період з 01.03.2020 до 09.08.2023), оскільки істотна шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію.
Разом з цим, відповідно до запиту, повідомляємо, що наказом Департаменту від 13.07.2023 № 268 о/с ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та зонального контролю Львівського управління Департаменту з 01.07.2023.
У разі незгоди з прийнятим рішенням, Ви маєте право оскаржити його відповідно до статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI) визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 указаного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є:
1) конфіденційна інформація;
2) таємна інформація;
3) службова інформація.
Частина 2 ст. 7 згаданого закону передбачає, що розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про доступ до публічної інформації").
У свою чергу, ч. 2 ст. 6 згаданого закону передбачає, що 2. обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:
1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Частиною 1 ст.22 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Пунктом 3 ч.4 статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою.
З аналізу наведених норм вбачається, що у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі до інформації.
Зокрема, з відмови у доступі до публічної інформації повинно вбачатися:
- якому з перелічених у пункті 1 частини 2 статті 6 Закону №2939-VI інтересів відповідає обмеження, а також чому обмеження доступу відповідає зазначеному інтересу (інтересам);
- у чому конкретно полягає шкода правомірному інтересу (інтересам); яким є причинно-наслідковий зв`язок між наданням доступу та можливим настанням шкоди; чому ця шкода є істотною; яка ймовірність настання шкоди внаслідок надання доступу до інформації;
- чому шкода від надання інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (пункт 3 частини 2 статті 6 Закону № 2939-VI).
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовано Законом України від 02.10.1992 №2657-XII «Про інформацію» (далі-Закон №2657-XII).
Статтею 1 Закону №2657-XII передбачено, що документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Згідно ізст.11 Закону №2657-XII інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ст.20 Закону №2657-XII за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.
Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Частинами 1, 2 ст.21 Закону №2657-XII встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, інформація про фізичну особу є конференційною та інформацію з обмеженим доступом.
Згідно з офіційним тлумаченням положень ч.1, 2 ст.32, ч.2, 3 ст.34 Конституції України рішенням Конституційного Суду України від20.01.2012 №2-рп/2012, - інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Суд зазначає, що в запитуваних документах може міститися інформація з обмеженим доступом, але, обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений. Тому, у разі наявності такої інформації (відомостей), відповідач повинен надати їх копії, з яких шляхом ретушування вилучати відомості, доступ до яких обмежено відповідно до закону.
Голова Національної поліції дає в межах повноважень обов`язкові до виконання поліцейськими, державними службовцями і працівниками Національної поліції доручення (підпункт 16 пункту 11 Положення № 877).
Доручення щодо розгляду запитів на інформацію керівництво Національної поліції України фіксує у відповідній резолюції, яка учиняється в порядку, визначеному Інструкцією з діловодства в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 20.05.2016 № 414.
Оригінал запиту на інформацію, що розглянуто керівництвом Національної поліції України і в резолюції до якого визначено орган (підрозділ) поліції, передається до цього органу (підрозділу) поліції, який реалізує повноваження Національної поліції на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (за напрямом діяльності) для виконання (розгляду та інформування автора в установленому порядку).
Відповідно до пункту 4 розділу І Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.07.2019 № 765, далі - Положення № 83), ДВБ підпорядковується безпосередньо Голові Національної поліції України.
Відповідно до пункту 6 розділу I Положення № 83 Департамент у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України і постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, іншими нормативними актами.
Згідно з підпунктами 4, 5 розділу V Положення № 83, керівник ДВБ організовує виконання ДВБ планових заходів, наказів, доручень Голови; організовує підготовку матеріалів та за наявності підстав вносить пропозиції Голові щодо їх розгляду, в тому числі пропозиції щодо усунення виявлених ДВБ порушень і недоліків у роботі органів та підрозділів поліції.
Підпунктами 10, 20 розділу V Положення № 83 закріплено, що керівник ДВБ за дорученням Голови або особи, яка виконує обов`язки Голови, організовує і проводить перевірки та службові розслідування стосовно поліцейських, державних службовців та інших працівників поліції; організовує розгляд звернень фізичних та юридичних осіб з питань, що належать до компетенції ДВБ.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 887 та положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Голови Національної поліції України від 09 листопада 2015 №83 - Департамент є міжрегіональним територіальним органом, а тому саме Департамент є тим суб`єктом, який повинен надати інформацію на запит.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій щодо надання відповіді не в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1342,00 грн.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України по наданні не в повному обсязі інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 11 липня 2023 року за вих.№ 957;
Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України надати інформацію на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» від 11 липня 2023 року за вих. № 957.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» судові витрати у розмірі 1342,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова