Справа № 480/2556/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 р. Справа № 480/2556/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.02.2023, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, м. Суми, по справі № 480/2556/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якому просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 25.01.2022 за №01 про відмову позивачу в призначенні пенсії, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ, зі зменшенням пенсійного віку як особі, яка станом на 01.01.1993 постійно проживала та працювала в зоні гарантованого добровільного відселення більше 3-х років;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком, з часу досягнення права на пенсію, тобто з 17.01.2022, провести нарахування та виплату пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 25.01.2022 за № 01.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції взагалі не враховано принцип екстериторіальності і що позивач буде перебувати на обліку у пенсійному фонді в Сумській області. Вказує, поданими документами не підтверджено факт проживання позивача в зоні добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Зокрема, вказує, що період навчання в Шанталівському радгоспі - технікуму з 01.09.1988 по 08.07.1992 не може бути зараховано до періоду проживання позивача в зоні добровільного відселення, оскільки встановити територіальну приналежність технікуму до будь-якої із зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи неможливо. Проживання з дружиною та донькою в період реєстрації дружини в с. Богданівка Шосткінського району не підтверджено жодними доказами.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 19.01.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком шляхом реєстрації заяви на порталі Електронних послуг Пенсійного фонду України.

Разом із заявою позивачем було надано копії: трудової книжки; військового квитка; довідки Богданівського старостинського округу Виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 17.01.2022 за № 41, відповідно до якої позивач зареєстрований та проживає в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області з 16.01.1968 по 28.10.1986 та з 24.07.2015 по даний час; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії від 19.10.2010.

За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії відповідачем було прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком №01 від 25.01.2022, яке мотивовано відсутністю підтверджуючих документів про проживання позивача станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3-х років.

Вважаючи таку відмову пенсійного органу протиправною, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ у 54 роки зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, тому рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені у Закони України № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до норми п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсія надається із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Приписом ст. 26 Закону України № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років.

Відповідно до норми п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Нормою ст. 65 Закону № 796-ХІІ встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Приписом абз. 3 п. 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, було передбачено, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 01.01.1993 прожили на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, за умови що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3-х років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, cерія Б.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 15 Закону № 796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Підпунком 7 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 встановлено, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком потерпілим від Чорнобильської катастрофи зі зменшенням пенсійного віку є: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі ст. 55 Закону № 796-ХІІ).

Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильськоі? катастрофи, учасника ліквідаціі? наслідків на Чорнобильськіи? АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом No 796-ХІІ, зокрема призначення пенсіі? зі зменшенням пенсіи?ного віку, встановленого для одержання державних пенсіи?, є посвідчення «Учасник ліквідаціі? наслідків аваріі? на Чорнобильськіи? АЕС» або «Потерпілии? від Чорнобильськоі? катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостіи?не переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідаціі? наслідків аваріі? на Чорнобильськіи? АЕС або потерпілих від Чорнобильськоі? катастрофи.

Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема, у постановах від 30.09.2020 по справі №572/1921/17, від 13.09.2021 по справі №357/1917/17, від 30.06.2022 по справі №694/865/17, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 19.09.2018 у справі №349/536/17, від 19.09.2018 у справі №308/13277/16-а, від 11.09.2019 у справі №205/8713/16-а, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а.

Колегією суддів встановлено, що разом із заявою про призначення пенсії позивач надав до пенсійного органу, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії від 19.10.2010 відповідно до вимог Постанови № 22-1.

З урахуванням проаналізованих вище приписів законодавства та практики Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність у позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії дійсного посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, свідчить про те, що уповноваженим суб`єктом було вже визнано, що період проживання (роботи) позивача станом на 1 січня 1993 року становить більше 3 років.

Враховучи, що судом першої інстанції встановлено та відповідачем в апеляційній скарзі не заперечується, що вік позивача (на момент звернення до відповідача з заявою - 19.01.2022) складав 54 роки (16.01.1968 р.н.), його страховий стаж - 32 роки, а також те, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт того, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, суд першої інстанції правильно виснував, що позивач має право на призначення пенсії за п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ зі зменшенням пенсійного віку на 6 років, а тому рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про врахування судом першої інстанції принципу екстериторіальності та неналежності як відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах правильно визначено саме Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву позивача про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 16.02.2023 по справі № 480/2556/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва