Справа № 500/5601/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5601/23

01 січня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення: №0-1918 від 31.08.2022, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік в сумі 29622 грн; №0-1918 від 06.03.2023, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік в сумі 32090,50 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить врахувати, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 будучи власником нерухомого майна, здійснює виробництво металевих виробів у приміщенні що визначено об`єктом оподаткування яке відноситься згідно із Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 до будівель промисловості (код 125). Звернув увагу суду на тому, що використання об`єкта будівництва підтверджується випискою із ЄДР від 31.05.2021 року згідно із якою ФОП ОСОБА_1 за основним видом діяльності здійснює виробництво інших готових металевих виробів (КВЕД:25.99) який класифікується у секції «С» КВЕД ДК 009:2010. Також, іншим видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (Код КВЕД 25.11). Вказав, що упродовж 2021-2022 років виробнича будівля не здавалась позивачем в оренду, лізинг, позичку тощо. Виходячи з вищенаведеного, на переконання позивача, наявні достатні підстави для застосування стосовно належного ОСОБА_1 нерухомого майна положень підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Ухвалою суду від 08.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вказав. що Законом України від 16.01.2020 №466-ІХ, який набув чинності 25 травня 2020 року, внесено зміни до ПК України й підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в такій редакції: не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Відтак, вважає, що застосування норми підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність трьох обов`язкових складових: об`єкт повинен належати до будівель промисловості, віднесених до групи «Будівлі промислові та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000; об`єкт повинен використовуватися за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010; об`єкт повинен не здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Таким чином, вважає, що віднесення нежитлової будівлі до відповідного класу не є безумовною підставою для віднесення фізичної або юридичної особа, яка нею володіє до осіб на яких розповсюджується податкова пільги, визначена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. З урахуванням зазначеного, просить врахувати, що сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування. Так, звернув увагу суду на тому, що ОСОБА_1 як до контролюючого органу (згідно відомостей про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП, в порядку п.п.266.7.3 п.266.7 cm. 266 ПК України, в будь-який інший спосіб), так і до суду не надано жодних доказів, які б свідчили, що впродовж 2021-2022 років вказана нежитлова будівля використовувалась за функціональним призначенням та в межах власної господарської діяльності. На думку представника відповідача, з викладеного слідує, що позивачем не дотримано однієї із трьох обов`язкових умов, необхідних для поширення на відповідний об`єкт нерухомості положень п.п.«є» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, а саме, використання вказаної будівлі за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання. З урахуванням зазначеного, представник відповідача вважає, що позивач не здійснює діяльність із промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду) з використанням вказаного об`єкта нерухомого майна за призначенням. Вказане, на переконання представника відповідача, свідчить про відсутність підстав для використання преференції, передбаченої підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, до таких будівель, що, у свою чергу, призводить до наявності у власника промислових приміщень обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальних підставах.

Також, представник відповідача подав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому законом порядку, як фізична особа - підприємець, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності позивача є код ВЕД 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у. Іншими видами діяльності позивача зазначено: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 96.04 Діяльність із забезпечення фізичного комфорту; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, позивачу належить нежитлове приміщення, а саме: складова частина об`єкта нерухомого майна: «будівля майстерні, «Л»; опис складової частини «загальна площа (кв.м.): 493,7, матеріали стін: цегла, Опис: 1-1 коридор, пл.11,0 кв.м.; 1-2 паливна, пл.2,9 кв.м.; 1-3 роздягальня, пл.4,7 кв.м.; 1-4 кімната персоналу, пл.10,9 кв.м.; 1-5 кімната персоналу, пл.35,5 кв.м.; 1-6 туалет, пл.1,3 кв.м.; 1-7 душова, пл.1,9 кв.м.; 1-8 коридор, пл.2,8 кв.м.; 1-9 парна, пл.5,9 кв.м., Л 10 басейн, пл.34,4 кв.м.; 2-1 майстерня, пл.113,2 кв.м.; 2-2 майстерня, пл.30,9 кв.м.; 2-3 майстерня, пл.30,8 кв.м.; 2-4 майстерня, пл.30,7 кв.м.; 2-5 майстерня, 30,7 кв.м.; 2-6 майстерня, пл.30,8 кв.м.; 3-1 коридор, пл.19,2 кв.м.; 3-2 кабінет, пл.16,4 кв.м.; 3-3 кабінет, пл.10,7 кв.м.; 3-4 санвузол, пл.7,8 кв.м.; 3-5 кабінет, пл.13,1 кв.м.; 3-6 їдальня, пл.48,1 кв.м.»; знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

31.08.2022 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення - рішення №0-1918, яким визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік у сумі 29622,00 грн. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 (нежитлова будівля площею 493,7 кв.м).

Також, 06.03.2023 Головним управлінням ДПС Тернопільській області прийнято податкове повідомлення - рішення №0-1918 яким визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2022 рік у сумі 32090,50 грн. Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 (нежитлова будівля площею 493,7 кв.м).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів; вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні та порядок їх адміністрування; платників податків та зборів, їх права та обов`язки; компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК.

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п.266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України, визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до п.30.1 ст.30 ПК України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст,30 ПК України).

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Обмежувальне тлумачення шляхом введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як звільнення від оподаткування за критерієм будівлі промисловості, лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, самостійно, специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття промисловість, у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.

Отже, застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні чи юридичні особи, в тому числі нерезиденти та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) їх використання за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17.02.2020 по справі №820/3556/17, які в силу положень ч.5 ст.242 КАС України мають бути враховані при розгляді цієї справи.

У цій постанові судова палата частково відступила від висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 15.05.2018 по справі №806/2676/17, зокрема, в частині, що застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, а саме: наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Крім цього, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації №507 від 17.08.2000, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу Будівлі нежитлові група 125 Будівлі промислові та склади клас 1251 Будівлі промисловості.

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 Будівлі промисловості, який, в свою чергу, включає підкласи: 1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості, 1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії, 1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості, 1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості, 1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості, 1251.7 Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості, 1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості, 1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

Відповідно до ДК 018-2000 до групи (код 125) Будівлі промислові та склади належить клас (код 1251) Будівлі промислові, який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо.

Водночас, сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування, оскільки законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його до застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №812/1800/18, від 27 січня 2022 року у справі № 826/6649/17, від 31 травня 2022 року у справі № 420/12318/21.

В ході розгляду даної справи судом не здобуто, а позивачем не подано до суду доказів здійснення позивачем у 2021-2022 роках діяльності з промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду), та інформації щодо здавання в оренду, лізинг, позичку.

Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно - об`єкт, що є у власності позивача, який знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Лозовецька, 26 відноситься до типу об`єкта: гаражі з виробничо-складських, офісно-торговими приміщеннями, об`єкт нежитлової нерухомості, загальна площа якого -493,7 кв.м.

Разом з тим, суд зазначає, що у вказаній інформації відсутнє розмежування об`єкту нерухомого майна, що належить позивачу, до класу «Будівлі промисловості» (код 1251) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Також, позивачем не надано жодних первинних документів, які підтверджують його діяльність з виробництва металевих виробів, або як про це зазначає позивач, виробництва металевих конструкцій. Суд вважає, що такими документами можуть бути видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акт прийому-передачі, товарні чеки, оборотно-сальдові відомості тощо.

Крім цього, вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, яка діяла до 25 травня 2020 року) не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно, суд вважає, що саме за вказаної редакції підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України прийнято судове рішення у справі №500/1528/20 (щодо податкових періодів 2015-2019 років).

З наведеного мотиву, суд вважає, що судове рішення у справі №500/1528/20 не становить преюдиційний характер щодо спірних правовідносин в даній адміністративній справі №500/5601/23 та не є релевантним щодо такої.

Таким чином, перевіряючи спірні податкові повідомлення - рішення на відповідність вимогам частин другої ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи останні, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, так як щодо позивача відсутні підстави для застосування норм підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України при нарахуванні податку на зазначений об`єкт нежитлової нерухомості.

Згідно з частинами першою та другою ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат в розумінні ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 01 січня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження:вул. Білецька, 1, м. Тернопіль,46003 )

Головуюча суддя Дерех Н.В.