Справа № 751/7925/23
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/7925/23
Провадження №2-а/751/116/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

за участю секретаря Бєлоусової Т.С..,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, Управління Державної Казначейської служби України в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови ЕАТ №7708894, про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Позивача - адвокат Сірий І.Л. звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів, Управління патрульної поліції в Чернігівській області, Управління Державної Казначейської служби України в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції України, про визнання постанови серії ЕАТ №7708894 від 10.09.2023 року незаконною та скасування постанови серії ЕАТ №7708894 від 10.09.2023 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вищевказаною постановою позивач притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона, 10.09.2023 року приблизно 19:30 год. в м. Чернігів вул. Старобілоуська, 61Б, заїжджаючи в двір багатоквартирного будинку побачила двох людей в поліцейській формі, які стояли на проїжджаючий частині. Під`їхавши ближче з метою здійснення паркування автомобіля, нею не було виявлено жодного знаку оформлення ДТП чи інших знаків обмеження або заборони руху т/з, проте, подальшому руху т/з заважали працівники поліції, позивач попросила надати їй можливість здійснити паркування. Працівники поліції відійшли, і нею було виконано паркування. Проте, щойно вона завершила маневр, вже після зупинки до неї підішли працівники поліції та почали вимагати надати їм посвідчення водія, паралельно висловлюючи своє невдоволення тим, що вона попросила їх зійти з проїжджої частини. Далі вони повідомили, що на неї буде складено протоколом про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вона не була пристебнута ременем безпеки під час руху т/з, тобто, порушивши вимоги.п. 2.3.в Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП. Тому , щодо ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею та визначено стягнення у виді штрафу 510 грн.

Вважають постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, тому що вона не порушувала Правила дорожнього руху. Доказів того, що вона була не пристебнута ременем безпеки співробітником поліції, яка складала постанову, не надано. Всі доводи позивача не були прийняті інспектором патрульної служби, в наслідок чого було винесено незаконну постанову. Враховуючи, що постанова винесена з грубими порушеннями Інструкції, просить суд визнати її незаконною та скасувати, як протиправну. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник Відповідача надала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зазначає, що 10.09.2023 року о 19 год . 30 хв. години в м. Чернігів, по вул. Старобілоуська, 61Б, водій ОСОБА_1 керувала т/з марки ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та була не пристебнута ременем безпеки, чим порушила п.2.3.в ПДР за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП. Після зупинки транспортного засобу позивача поліцейський діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативними актами. Тому , щодо ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею та визначено стягнення у виді штрафу 510 грн. А також, заперечували щодо стягнення судових витрат.

Ознайомившись з поданими сторонами заявами по суті справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини.

Так, судом встановлено на підставі копії постанови серії ЕАТ №7708894 від 10.09.2023 року ОСОБА_1 заступником командира роти старшим лейтенантом поліції 1 бат. 1 роти Ніколаєць О.В. було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 10.09.2023 року о 19 год . 30 хв. години в м. Чернігів, по вул. Старобілоуська, 61Б, водій ОСОБА_1 керувала т/з марки ВАЗ 211540, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та була не пристебнута ременем безпеки, чим порушила п.2.3.в Правил дорожнього руху України. На підставі ст. 121 ч.5 КУпАП ОСОБА_1 було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до п. 2.3.в Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Оскільки, відповідачем не надано відеозапису, встановити чи дійсно водій керувала транспортним засобом з не пристебнутий ременем безпеки не можливо.

Згідно з вимогами ст. 8 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до цієї статті ці дані встановлюються: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. .

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд вважає, що сукупність наданих доказів відповідачем, на якого покладено обов`язок їх збирання, для доведення вини особи та їх подання для доведення правомірності прийнятого рішення, не підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.5 КУПАП та можливість збирання таких доказів втрачена.

Суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів вважає, що особу оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.5 КУпАП (керування транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки), яка не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.121 ч.5 КУпАП, у зв`язку з недоведеністю вини позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом до яких відноситься і професійна правнича допомога.

Частинами 1,2 ст. 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги №130923-П від 13.09.2023 року ( а.с.8), звіт про виконання доручення за договором у розмірі 1 500 грн. (а.с.11).

Відповідач вважає розмір витрат на правничу допомогу не співрозмірним наданим послугам та не підтвердженим квитанціями до прибуткового касового ордеру з відтиском печатки банку, що підтверджували б дійсну сплату. Вважає що витрати повинні бути фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Звертає увагу, що позивача притягнуто до відповідальності в сумі 510 грн. штрафу, а витрати на правничу допомогу в рази перевищують суму накладеного стягнення.

Дослідивши позиції сторін з цього питання та надані докази, суд, виходячи із положень ч.ч.3-5 ст.134 КАС України, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення судових витрат, вважає що предметом судового розгляду є скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на порушення правил дорожнього руху.

Суд вважає підтвердженим документально факт надання позивачу професійної правничої допомоги.

При цьому суд зазначає, що позиція відповідача про недоведеність витрат позивача на правничу допомогу із-за відсутності чеків чи ордерів з печаткою банку спростовується правовими висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18, відповідно до яких вимога щодо прайс-листа та акта виконаних робіт (послуг) є необов`язковою за умови, що надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.

Тому суд вважає розмір компенсації понесених позивачем витрат на правничу допомогу 1500 гривень, які необхідно стягнути, відповідно до ст.139 КАС з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції. Також, за таким же порядком підлягає стягненню на користь позивача з відповідача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 286 КАС України, ст. 251 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, Управління Державної Казначейської служби України в Чернігівській області, Департаменту патрульної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови ЕАТ №7708894, про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №7708894 від 10 вересня 2023 року, винесену заступником командира роти старшим лейтенантом поліції 1 бат. 1 роти Ніколаєць Оленою Володимирівною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 121 КУпАП і накладення на неї стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату правової допомоги у розмірі 1500, 00 грн. (одна тисяча п`ятсот).

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.К. Овсієнко