Справа № 420/29355/23
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.08.2023 р. №19672/15-32-24-05 та № 19669/15-32-24-05 Головного Управління ДПС у Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він частково не згодний з прийнятими Головним управлінням ДПС в Одеській області податковими повідомленнями-рішеннями, та вважає, що порушення податкового законодавства були та існували, але наявні обставини, що частково звільняють від фінансової відповідальності його як платника податків. Також, ОСОБА_1 наголосив, що у Головного управління ДПС в Одеській області минув строк позовної давності по нарахованим податковим зобов`язанням, та вказав на необізнаність платника податків щодо норм законодавства, та не врахуванням податковим органом форс-мажорних обставин.

Відповідачем - Головним управління ДПС у Одеській області до суду надано відзив (вхід. № ЕС/15136/23 від 15.11.2023 р.), та наголошено на безпідставність позовних вимог, з огляду на те, що не знання законів не звільняє від юридичної відповідальності, та сама наявність форс-мажорних обставин не звільняє сторону від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань. Також, відповідач наголосив, що п. 102.9 ст.102 ПК України передбачено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених Податковим кодексом України, а отже ОСОБА_1 не звільнений від податкових забов`язань, у зв`язку з закінченням строків позовної давності.

Ухвалою суду від 31.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/29355/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання та скасування податкових повідомлень-рішень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 був зареєстрований Юридичним департаментом Одеської міської ради 30 січня 2017 року та фактично здійснював свою підприємницьку за адресою за адресою: АДРЕСА_1 . Основний вид діяльності: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

13.04.2022 року ОСОБА_1 припинив за власним рішенням діяльність фізичної особи-підприємця, про що до Єдиного Державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця: 001127872.

24.04.2023 ГУ ДПС в Одеській області видано Наказ № 2853-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 », на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-IV (зі змінами), у зв`язку з надходженням від Єдиного Державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця від 13.04.2022 року № 001127872.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, пп. 78.1.7 п78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-І, відповідно до Наказу №2853-п від 24.04.2023 року ОСОБА_2 , головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2017 по 13.04.2022. Акт від 10.07.2023 року №18574/15-32-24-05.

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області 10 липня 2023 складено Акт № 18574/15-32-24-05 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2017 по 13.04.2022 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками за період з 30.01.2017 по 13.04.2022 року", у висновках котрого встановлено порушення п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI із змінами та доповненнями донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 742,0 грн., у т.ч. за 2022 р. на суму 742,0 грн.; п. 167.1 ст. 167, п. 177.1 ст.177 ПКУ та Інструкції «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №859 від 02.10.2015 року (із змінами та доповненнями) донараховано податкові зобов`язання сум податку на доходи з фізичних осіб, що підлягають сплаті до бюджету за наслідком річного декларування у розмірі 8568,0 грн. , у т.ч. за 2019 рік 8568,0 грн.; п.181.1 ст.181, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, у наслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 133982,16 грн, у тому числі за листопад 2021р. в сумі 12524,42 грн., за грудень 2021р. в сумі 18227,95 грн., за січень 2022р. в сумі 21858,17 грн., за лютий 2022р. в сумі 28339,27 грн., за березень 2022р. в сумі 46170,20 грн., за квітень 2022р. в сумі 6862,16 грн., яке виникло у зв`язку з не реєстрацією платником ПДВ; п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п.163.1 ст. 163, п.п. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, с. 176, п.п. 177.2 ст. 177 ) (з урахуванням п.102.1 ст.102) Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755 - VI із змінами і доповненнями донараховано військового збору з підприємницької діяльності на загальну суму 61,88 грн., у т.ч. за 2022 рік - 61,88 грн.

24.07.2023 р. ОСОБА_1 було складено та направлено заперечення на Акт перевірки разом з додатковими документами, за результатами розгляду котрих 03.08.2023 р. від Головного управління ДПС в Одеській області отримано відповідь про результати розгляду заперечень №10253/КПР/15-32-24-05-09, внаслідок чого заперечення від 24.07.2023 року ОСОБА_1 до Акта документальної позапланової перевірки від 10.07.2023 року №18574/15-32-24-05- з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2017 року по 13.04.2022 року, залишено без задоволення.

На підставі висновків Акта перевірки від 10 липня 2023 № № 18574/15-32-24-05 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2017 по 13.04.2022 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками за період з 30.01.2017 по 13.04.2022 року 07.08.2023 року винесено податкові повідомлення-рішення №19672/15-32- 24-05 форма «Р» про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням на суму 9310 грн., та 2327,50 грн. - застосованих штрафних санкцій, № 19669/15-32-24-05 форма «Р» щодо збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 133 982,16 грн. та 33 495,54 грн. - застосованих штрафних санкцій.

Не погоджуючись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями від 07.08.2023 р. №19672/15-32-24-05 та № 19669/15-32-24-05, ОСОБА_1 , на підставі ст. 56 Податкового кодексу України, оскаржив їх в адміністративному порядку, та 13.10.2023 р. отримав рішення Державної податкової служби України №30599/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, яким оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 07.08.2023 р. №19672/15-32-24-05 та № 19669/15-32-24-05, залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими Головним управлінням ДПС в Одеській області податковими повідомленнями-рішеннями від 07.08.2023 р. №19672/15-32-24-05 та № 19669/15-32-24-05, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою щодо визнання їх протиправними та скасування.

Так, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, та достовірність, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Згідно з пп. "б" пп. 69.2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім, зокрема, документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів).

Отже, законодавцем передбачено право контролюючого органу у період дії правового режиму воєнного стану на проведення документальних позапланових перевірок платників податків.

Так, судом встановлено, що 24.04.2023 ГУ ДПС в Одеській області видано Наказ № 2853-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 », на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.1 статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-IV (зі змінами), у зв`язку з надходженням від Єдиного Державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця від 13.04.2022 року № 001127872.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.75, пп. 78.1.7 п78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-І, відповідно до Наказу №2853-п від 24.04.2023 року ОСОБА_2 , головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2017 по 13.04.2022. Акт від 10.07.2023 року №18574/15-32-24-05.

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області 10 липня 2023 складено Акт № 18574/15-32-24-05 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 30.01.2017 по 13.04.2022 року, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками за період з 30.01.2017 по 13.04.2022 року", у висновках котрого встановлено порушення:

- п. 177.2, п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.10р. №2755-VI із змінами та доповненнями донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 742,0 грн., у т.ч. за 2022 р. на суму 742,0 грн.;

- п. 167.1 ст. 167, п. 177.1 ст.177 ПКУ та Інструкції «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №859 від 02.10.2015 року (із змінами та доповненнями) донараховано податкові зобов`язання сум податку на доходи з фізичних осіб, що підлягають сплаті до бюджету за наслідком річного декларування у розмірі 8568,0 грн. , у т.ч. за 2019 рік 8568,0 грн.;

- п.181.1 ст.181, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, у наслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 133982,16 грн, у тому числі за листопад 2021р. в сумі 12524,42 грн., за грудень 2021р. в сумі 18227,95 грн., за січень 2022р. в сумі 21858,17 грн., за лютий 2022р. в сумі 28339,27 грн., за березень 2022р. в сумі 46170,20 грн., за квітень 2022р. в сумі 6862,16 грн., яке виникло у зв`язку з не реєстрацією платником ПДВ;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX, п.163.1 ст. 163, п.п. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, с. 176, п.п. 177.2 ст. 177 ) (з урахуванням п.102.1 ст.102) Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755 - VI із змінами і доповненнями донараховано військового збору з підприємницької діяльності на загальну суму 61,88 грн., у т.ч. за 2022 рік - 61,88 грн.

Так, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 177.1 ст.177 ПКУ Доходи фізичних осіб підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу під доходом розуміється виручка в грошовій та не грошовій формах. Виручкою фізичної особи - підприємця вважається дохід, отриманий у грошовій та не грошовій формі, то датою при формуванні загального оподатковуваного доходу є дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок (у касу) або отримання інших видів компенсацій вартості поставлених ним товарів, тобто застосовується касовий метод.

Згідно до п. 177.4 ст.177 ПКУ не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до п.п.177.4.3 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи підприємця.

Водночас, з Акта перевірки від 10.07.2023 року № 18574/15-32-24-05, вбачається, що в деклараціях про майновий стан та доходи ФОПП ОСОБА_1 включив суми акцизного податку, у зв`язку з чим: - виникло завищення сум одержаного доходу на суму 37169,05 грн., у т.ч. за 2017 рік 5327,05 грн., за 2018р. 7470,20 грн., 2019р. - на суму - 8180,65 грн., за 2020 рік 8176,75 грн., за 2021 рік 8014,40 грн.; - заниження сум одержаного доходу на суму 34377,50 грн., у т.ч. за 2022р. - 34377,50 грн.

При цьому, будь - які письмові пояснення щодо встановлених в ході перевірки порушень, ФОПП ОСОБА_1 не надавалися.

Суд зазначає, що не виконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як вина, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст.ст. 16, 36 ПКУ.

Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених ПКУ правил та норм.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) визначено, що податкове правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) визначено, що особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме можливість платника податків дотримуватися правил та норм, за порушення яких ПКУ передбачена відповідальність, однак не вжиття ним достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

ФОПП ОСОБА_1 при складанні податкової звітності мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, внаслідок чого, як зазначено вище, ФОПП ОСОБА_1 були допущені порушення при формуванні показників декларацій про майновий стан і доходи за 2022 р.

Також, у висновках Акта перевірки від 10 липня 2023 № № 18574/15-32-24-05 зафіксовано порушення п.181.1 ст. 181, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 133982,16 гри, у тому числі за листопад 2021р. в сумі 12524,42 грн., за грудень 2021 р. в сумі 18227,95 грн., за січень 2022р. в сумі 21858,17 грн., за лютий 2022р. в сумі 28139,27 гри, за березень 2022р. в сумі 46170,20 грн., за квітень 2022р. в сумі 6862.16 грн.

Перевіркою повноти нарахування до сплати в бюджет податку на додану вартість за період з 11.11.2021р. по 13.04.2022р. встановлено порушення п.181.1 ст.181, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, у наслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 133982,16 грн., у тому числі за листопад 2021р. в сумі 12524,42 грн., за грудень 2021р. в сумі 18227,95 грн., за січень 2022р. в сумі 21858,17 грн., за лютий 2022р. в сумі 28339,27 грн., за березень 2022р. в сумі 46170,20 грн., за квітень 2022р. в сумі 6862,16 грн., яке виникло у зв`язку з не реєстрацією ОСОБА_1 податку на додану вартість.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) визначено, що Податкове правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) визначено, що особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Зокрема, як з`ясовано судом, та зазначено ОСОБА_1 у позовній заяві, позивач не заперечує наявність вищенаведених податкових правопорушень, однак наголошує на те, що щиро розкаюється у їх вчиненні, допущення ним цих порушень є вперше із-за його необізнаності та недбалості.

При цьому, щодо посилання позивача на необізнаність відносно нормативного регулювання п.181.1 ст. 181, п. 187.1 ст. 187 ПКУ, та, як наслідок, не звернення вчасно до податкового органу для отримання свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ, чим допущено порушення податкового законодавства України, суд наголошує на Презумпцію знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається), згідно якої кожен вважається таким, що знає закони.

Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

При цьому, Конституційний правовий порядок у сфері оподаткування ґрунтується на положеннях частини 1 статті 67, ст. 57 Конституції України, згідно з якою кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами. Кожному гарантується право знати свої права та обов`язки (ст. 57 Конституції України). Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену ПК України та іншими законами України (п. 109.2 ст. 109 ПК України).

Отже, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 , наведені у позовній заяві, та зазначає, що необізнаність щодо нормативного регулювання п.181.1 ст. 181, п. 187.1 ст. 187 ПКУ, не звільняє платника податку від відповідальності передбачену Податковим Кодексом України, та іншим законодавством України.

Щодо тверджень позивача, про порушення Головним управлінням ДПС в Одеській області строків давності, при донарахуванні податкового зобов`язання сум податку на доходи з фізичних осіб, що підлягають сплаті до бюджету за наслідком річного декларування у розмірі 8568,0 грн. , у т.ч. за 2019 рік 8568,0 грн., суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13 травня 2020 року № 591-ІХ, який набрав чинності 29 травня 2020 року, у розділі ХХ «Перехідні положення» ПК України розділ 1 доповнено пунктами 12 і 13, зокрема, п. 52-2, згідно якого на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 цього Кодексу.

Також, п. 102.9 ст.102 ПК України передбачено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а отже судом відхиляються посилання ОСОБА_1 на порушення Головним управлінням ДПС в Одеській області строків давності при донарахуванні спірних сум податкового зобов`язання.

Не заслуговують також на увагу суду як юридично не спроможні твердження ОСОБА_1 щодо наявності форс-мажорних обставин, які, на думку позивача, звільняють його від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з урахуванням наступного.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, на який посилався позивач у позовній заяві, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом, та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин, а отже означений Лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

До того ж, суд наголошує, що наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінюватися у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Також, сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-можором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила як форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, зважаючи на вище окреслене, встановлені судом фактичні обставини, та наявні у матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості та підтвердженності висновків Головного управління ДПС в Одеській області, викладених в Акті перевірки №10253/КПР/15-32-24-05-09 від 10.07.2023 року, та, як наслідок, безпідставності та неправомірності позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 07.08.2023 р. №19672/15-32-24-05 та № 19669/15-32-24-05.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві, та додаткових письмових поясненнях до адміністративного позову, а решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не знівельовують.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, не є правомірними, а отже не підлягають задоволенню, з вище окреслених підстав.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.08.2023 р. №19672/15-32-24-05 та № 19669/15-32-24-05 Головного Управління ДПС у Одеської області, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Ю.В. Харченко

.