Справа № 420/15480/23
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29.06.2023 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо неврахування при обчисленні пенсії стажу та заробітної плати згідно довідки від 23.09.2009 року № 7706-03/466, виданих ЗАО «Атомстройэкспорт»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області, починаючи з моменту призначення пенсії, 18.06.2021 року, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу і заробітку (доходу) за період з квітня 2008 року по травень 2009 року на підставі довідки від 23.09.2009 року № 7706-03/466.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 02.06.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії. Пенсію було призначено з 18.06.2021 року з наступного дня після настання пенсійного віку. Позивачем 02.07.2021 року (в межах тримісячного строку) було подано довідку про заробітну плату ЗАО «Атомтехэкспорт» (мовою оригіналу) від 21.02.2009 року № 11- 01/80-2028 за період з листопада 2004 року по вересень 2007 року. Листом № 0800- 0214-8/49731 від 22.07.2021 року позивачу повідомлено про відмову в зарахуванні до стажу період роботи за довідкою. 20.07.2021 року, також в межах тримісячного строку, подано довідку про заробітну плату ЗАО «Атомстройэкспорт» від 23.09.2009 року № 7706-03/466 за період з квітня 2008 року по травень 2009 року. Однак знов отримано повідомлення № 0800-0214- 8/51181 від 29.07.2021 року про те, що даний період також не враховано в стаж роботи. 04.10.2021 року, ОСОБА_1 , подав до суду позовну заяву в якій просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області щодо неврахування при обчисленні пенсійного стажу та заробітної плати згідно довідок від 21.02.2009 року № 11-01/80-2028 та від 23.09.2009 року №7706- 03/466, виданих ЗАО «Атомтехэкспорт» та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області, починаючи з моменту призначення пенсії, 18.06.2021 року, здійснити перерахунок пенсії з урахуванням стажу і заробітку (доходу) за період роботи з листопада 2004 року по вересень 2007 року на підставі довідки від 21.02.2009 року № 11-01/80 2028 та за період з квітня 2008 року по травень 2009 року на підставі довідки від 23.09.2009 року № 7706-03/466. 29.12.2021 року, Запорізький окружний адміністративний суд у задоволенні позовних вимоги відмовив. 31.01.2022 року, Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду. 06.04.2023 року, Третій апеляційний адміністративний суд- позовні вимоги ОСОБА_1 , задовільнив частково. В своєму рішенні суд визнав протиправними дії та зобов`язав Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2021 року про перерахунок пенсії щодо врахування до страхового стажу довідки від 21.12.2009 року №11-01/80-2028, виданої ЗАТ «Атомстройэкспорт» за період роботи з 23.11.2004 року по 18.10.2007 року. Суд апеляційної інстанції зазначив, що рішення про відмову у перерахунку пенсії на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.07.2021 року про неврахування довідки від 23.09.2009 року №7706-03/466, виданої ЗАТ «Атомстройэкспорт» про заробітну плату за період роботи ОСОБА_1 з 29.04.2008 року по 23.09.2009 року, приймало Головне Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. А тому позовні вимоги до ГУ ПФУ в Запорізькій області безпідставні. З Постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 06.04.2023 року позивач дізнався, що ГУ ПФУ в Запорізькій області є неналежним відповідачем. А належним відповідачем є ГУ ПФУ в Херсонській обл.

Тому, вказує ОСОБА_1 позивач звертається з новим позовом до суду.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року прийнято до розгляду позову заяву та відкрито провадження по справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії матеріалів на підставі яких було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.07.2021 року про неврахування довідки від 23.09.2009 року №7706-03/466 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

18.07.2023 року (вх.№ЕС/7493/23) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області разом до суду надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

21.07.2023 року (вх.№ЕС/28426/22) та 24.07.2023 року (вх.№ЕП/28617/23) від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що відповідач не погоджується з позовними вимогами Позивача, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві зазначено, що на виконання вимог п. 4.2 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 р. № 22-1, заяву позивача про проведення перерахунку (допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами) від 20.07.2021, за принципом екстериторіальності, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду у Херсонській області. За результатами розгляду зазначеної заяви прийнято рішення №57 від 27.07.2021 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку (допризначенні) пенсії. 20.07.2021 року, позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок (допризначення) пенсії. До заяви ОСОБА_1 надав довідку про заробітну плату за період роботи з 29.04.2008 по 20.05.2009, яка видана ЗАТ Атомстройекспорт м. Москви від 23.09.2009, вих. №7706-03/466. Хоча, вищезазначена довідка і містила інформацію про сплату єдиного соціального податку (аналог страхових внесків) проте, вона потребувала перевірки, так як інформація щодо відрахувань до Пенсійного фонду рф, за період роботи Позивача в ЗАТ Атомстройекспорт з 29.04.2008 по 20.05.2009 та відомості про заробітну плату, не підтверджені первинними документами. На момент розгляду заяви від 20.07.2021 року, в матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 містився запит Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем реєстрації заявника) до Державної установи Головного управління Пенсійного фонду російської федерації №3 по м. москві та московської області за вих.№0800-0214/10/5003 від 22.01.2021, щодо проведення перевірки сплати страхових внесків із заробітної плати позивача, в тому числі і за період роботи в ЗАТ Атомстройекспорт з 01.04.2008 по 31.05.2009. Відповіді на запит не було. Пізніше, від Пенсійного фонду рф надійшов лист від 19.09.2021 за вих.№12- 18/2196 згідно якого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період роботи в ЗАТ Атомстройекспорт з 01.04.2008 по 31.05.2009, не був зареєстрований в системі обов`язкового пенсійного страхування. Індивідуальні відомості, передбачені федеральним законом від 01.04.1996 №27-ФЗ Об индивидуальном (персонофицированном) учете в системе обязательного пенсионного страхования, щодо ОСОБА_1 не надавались, відрахування страхових внесків до ПФ росії не здійснювались. Враховуючи вищезазначений лист, довідка №7706-03/466 від 23.09.2009 видана ЗАТ Атомстройекспорт, містить завідомо неправдиву інформацію і не може бути підставою для перерахунку/допризначення пенсії позивачу. З огляду на зазначене, при прийнятті рішення №57 від 27.07.2021 про відмову ОСОБА_2 у перерахунку/допризначенні пенсії за віком, Відповідачем протиправних дій не допущено.

З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

26.07.2023 року (вх.№ЕС/7858/23) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено такі факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває з червня 2021 року на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 18.06.2021 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

20.07.2021 року, позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок (допризначення) пенсії.

До заяви ОСОБА_1 надав довідку про заробітну плату за період роботи з 29.04.2008 по 20.05.2009, яка видана ЗАТ Атомстройекспорт м. москви від 23.09.2009, вих. №7706-03/466.

Судом встановлено, що у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якому, з урахуванням виправлення описки в позовній заяві, просив визнати протиправними бездіяльність відповідача щодо неврахування при обчисленні пенсії стажу та заробітної плати згідно довідки від 21.12.2009 року №11-01/80-2028, виданої ЗАО «Атомстройэкспорт» і довідки від 23.09.2009 року №7706-03/466, виданої ЗАО «Атомтехєкспорт» і зобов`язати відповідача, починаючи з моменту призначення пенсії, 18.06.2021 року, здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням стажу і заробітку (доходу) за період роботи з листопада 2004 року по вересень 2007 року на підставі довідки від 21.12.2009 року №11-01/80-2008 та за період з квітня 2008 року по травень 2009 року на підставі довідки від 23.09.2009 року №7706-03/466 (справа №280/9314/21).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 року по справі №280/9314/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року по справі №280/9314/21 скасовано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 року у адміністративній справі №280/9314/21, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування при обчисленні пенсії стажу та заробітної плати ОСОБА_1 згідно довідки від 21.12.2009 року №11-01/80-2028, виданої ЗАТ «Атомстройекспорт», зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2021 року про перерахунок пенсії щодо врахування до страхового стажу довідки від 21.12.2009 року №11-01/80-2028, виданої ЗАТ «Атомстройекспорт» за період роботи з 23.11.2004 року по 18.10.2007 року з урахуванням висновків суду, відмовлено задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Даним рішенням встановлено таке:

«…20.07.2021року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про перерахунок пенсії, надавши довідку від 23.09.2009 року №7706-03/466, видану ЗАО «Атомстройэкспорт» про заробітну плату з квітня 2008 року по травень 2009 року включно. Згідно довідки (мовою оригіналу): «Со всех сумм, включеных в справку, единый социальный налог (ЕСН) уплачен в ФНС России по установленным ставкам. Справка выдана на основании лицевых счетов».

Встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 22.01.2021 року було направлено запит №0800-0214-10/5003 до Головного управління Пенсійного фонду РФ №3 по м. Москві та Московській області відповідно до ст.10 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав щодо пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року про проведення перевірки довідки про заробітну плату від 21.12.2009 року №11-01/80-2028 на ОСОБА_1 , виданої ЗАТ «Атомтехэкспорт» за період роботи з 01.11.2004 року по 30.09.2007 року та довідки про заробітну плату від 29.09.2009 року №7706-03/466, виданої ЗАТ «Атомстройэкспорт» за період роботи з 01.04.2008 року по 31.05.2009 року.

Встановлено, що листом від 18.05.2021 року №203-ЛК-4923 ДУ Головне управління Пенсійного фонду РФ №3 по м. Москві та Московській області направило відповідь, згідно якої (мовою оригіналу): « При проверке приказов, личной карточки формы Т-2 и личных счетов выявлено, что все суммы указанные в справке соответствуют начисленным суммам по заработной плате в лицевых счетах. Предоставлялись отпуск без сохранения заработной платы с 28.09.2005 года по 17.10.2005 года; с 11.10.2006 года по 16.10.2006 года; с 12.09.2007 года по 18.10.2007 года. Со всех сумм, включенных в справку, единый социальный налог в части зачисляемой в федеральный бюджет уплачен полностью».

Встановлено, що листом від 19.09.2021 року №10-18/2196 ДУ Головне управління Пенсійного фонду РФ №3 по м. Москві та Московській області направило відповідь, згідно якої (мовою оригіналу): «за период роботы в АО «Атомстройэкспорт» с 01.04.2008 года по 31.05.2009 года ОСОБА_1 не зарегистрирован в системе обязательного пенсионного страхования. Индивидуальные сведения, предусмотренные Федеральным законом от 01.04.1996 года №27-ФЗ «Об индивидуальном (персонифицированном) учете в системе обязательного пенсионного страхования» на ОСОБА_1 не представлялись, отчисления страховых взносов в ПФ Росси не производились».

Суд апеляційної інстанції не враховує відповідь Головного управління Пенсійного фонду РФ №3 по м. Москві та Московській області від 23.03.2021 року №203-ЛК-2830, відповіді Головного управління Пенсійного фонду РФ №5 по м. Москві та Московській області від 24.03.2021 року №205-3195/15-06 та від 18.05.2021 року №203-ЛК-4023, оскільки вони не підтверджують вищевказані періоди роботи ОСОБА_1 та сплату єдиного соціального податку у вказані періоди.

Суд апеляційної інстанції не може врахувати той факт, що ОСОБА_1 самостійно направлено запити до ЗАО «Атомтехэкпорт» та ЗАО «Атомстройэкспорт», оскільки відповіді на момент розгляду даної справи відсутні….

Встановлено, що ОСОБА_1 має дві трудові книжки. Як вбачається з матеріалів справи, перша трудова книжка НОМЕР_1 видана 25.05.1979 року, згідно записам 27-29 якої ОСОБА_1 з 23.11.2004 року (мовою оригіналу): «Принят в Дирекцию строящейся АЭС «Бушер» на должность полевого оператора АСУТП эксплуатационной службы на условиях срочного трудового договора (приказ от 18.11.2004 года №757Б-ЛС). 01.02.2005 года переведен на должность электрослесаря по обслуживанию систем автоматики службы эксплуатации (приказ от 01.02.2005 года №159Б-ЛС). 18.10.2007 года уволен по собственному желанию, п.3 ч1 ст.77 Трудового кодекса РФ (приказ от 18.10.2007 года №829Б-ЛС). Печать отдела кадров ЗАО «Атомтехэкспорт».

Друга трудова книжка серії НОМЕР_2 (російська), видана 22.04.2008 року ЗАТ «Атомстройэкспорт», згідно записів 30-32 якої ОСОБА_1 працював з 29.04.2008 року по 20.05.2009 року в ЗАТ «Атомстройэкспорт», а саме: (мовою оригіналу) «принят в отдел монтажу КИП и А турбинного отделения общестанционных объектов и вентиляционных систем Управления строительства на площадке АЕС «Куданкулам» на должность ведущего инженера по монтажу КИП общестанционных объектов (приказ от 25.03.2008 года №75-Л/С). 01.05.2008 года переведен в отдел по монтажу КИП и А турбинного отделения общестанционных объектов и вентиляционных систем Управления строительства на площадке АЕС «Куданкулам» на должность ведущего инженера (приказ от 08.05.2008 года №147-Л/С). 20.052009 года уволен в связи с истечением срока трудового договора, п.2 ч.1 ст.77 Трудового кодекса РФ (приказ от 28.04.2009 года №92-Л/С). Подпись, печать ЗАО «Атомстройэкспорт».

Записи про роботу ОСОБА_1 в ЗАТ «Атомстройэкспорт» за період з 29.04.2008 року по 20.05.2009 року у трудовій книжці НОМЕР_1 , виданій 25.05.1979 року, відсутні.

Встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.07.2021 року №57 відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів згідно заяви від 20.07.2021 року, а саме довідки про заробітну плату за період з 29.04.2008 року по 20.05.2009 року, яка видана ЗАТ «Атомстройекспорт» м. Москви від 23.09.2009 року №7706-03/466, оскільки відсутня інформація щодо відрахувань в Пенсійний фонд РФ на ОСОБА_1 за період його роботи з 29.04.2008 року по 20.05.2009 року ЗАТ «Атомстройекспорт» та довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами.

Встановлено, що відповідно до повідомлення від 29.07.2021 року №0800-214-8/51181 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було розглянуто документи згідно з заявою від 20.07.2021 року та відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю інформації щодо відрахувань в Пенсійний фонд РФ на ОСОБА_1 за період його роботи з 29.04.2008 року по 20.05.2009 року ЗАТ «Атомстройекспорт» та довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами.

Встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області згідно повідомлення від 22.07.2021 року №0800-0214-8/49731 повідомило ОСОБА_1 про те, що Головне управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянуло документи, подані ОСОБА_1 згідно його заяви від 02.07.2021 року та відмовило у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що у довідці №11-01/80-2028 від 21.12.2009 року, виданій ЗАТ «Атомтехекспорт» та у листі ДУ Головного управління Пенсійного фонду РФ №3 по м. Москва та Московській області №203-ЛК-4923 від 18.05.2021 року відсутні відомості, що підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду РФ».

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області щодо неврахування при обчисленні пенсії стажу та заробітної плати згідно довідки від 23.09.2009 року № 7706-03/466, виданих ЗАО «Атомстройэкспорт», позивач звернулась до суду з даною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

В першу чергу, суд зазначає, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області приймало рішення від 27.07.2021 року №57 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з наданням додаткових документі.

До суду не надано доказів того, що саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області було здійснено обчислення стажу позивача при призначенні пенсії.

Крім того, розглядаючи дану справу суд враховує, що предметом позову у даній справі не є рішення від 27.07.2021 року №57.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-ІV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Разом з тим, згідно з п. 1.7. Порядку у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до ст.24, ч.1 ст.40, ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, та складається в тому числі з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали на території російської федерації, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають. Ця угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди). Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу.

Отже дія цієї угоди розповсюджується на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди. Таким чином, норми Закону №1058-ІV без обмежень розповсюджуються на громадян України, що набули трудовий стаж на території держав-учасниць вказаної Угоди.

Метою Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Щодо припинення дії зазначеного міжнародного договору для України з 19 червня 2023 року, у зв`язку з рішенням української сторони про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, слід звернути увагу, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірних правовідносинах та на час звернення про перерахунок пенсії, вказана Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 6 згаданої Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

З огляду на викладене, згаданою Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбулася трудова діяльність.

Аналіз наведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року по справі №280/9314/21 встановлено: «… відповідно до федерального закону від 01.04.1996 року №27-ФЗ «Об индивидуальном (персонифицированном) учете в системе обязательного пенсионного страхования», на який посилається Пенсійний фонд рф, підставою для зарахування стажу для призначення пенсії є сплата єдиного соціального податку в федеральний бюджет».

З урахуванням встановлених постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року по справі №280/9314/21 обставин, зважаючи на те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.07.2021 року №57 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з наданням додаткових документі є чинним та позивачем не оскаржено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною другою ст.124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, в даному випадку, суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

При тлумаченні вищезгаданих норм права, Верховний Суд України в постанові від 15 грудня 2015 року (справа № 800/206/15) вказав на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації права та/або виникнення додаткового обов`язку, а обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, якщо особа вважає, що її право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

З цього приводу Вищий господарський суд України в постанові від 28 липня 2010 зазначив таке: «Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові».

Аналіз вищенаведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу суду дійти висновку, що в даному випадку права позивача порушені саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.07.2021 року №57, яке не є предметом позову у даній справі.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73036, ).

Суддя С.М. Корой

.