Справа № 340/7316/23
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/7316/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-А, )

відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, м. Рівне, вул. Короленка, 7, )

про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , через адвоката Петренко К.О., за допомогою підсистеми "Електронний суд", звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (2 категорія) та має пільги, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У березні та квітні 2023 року він звертався до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявами про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 цього Закону. Проте відповідачі прийняли рішення №04 від 27.03.2023 року та №04 від 17.04.2023 року про відмову у призначенні пенсії з підстав недостатності страхового стажу та непідтвердження періоду роботи у зоні відчуження. Позивач не погоджується з такими рішеннями та стверджує, що його трудовий стаж (зокрема робота у колгоспі) підтверджується записами у трудовій книжці, а робота у 3 зоні радіоактивного забруднення (зоні гарантованого добровільного відселення) підтверджена необхідними документами, на підставі яких йому свого часу надано відповідний статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. З цих підстав просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №04 від 27.03.2023 року про відмову у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №04 від 17.04.2023 року про відмову у призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до його загального трудового стажу періоди його трудової діяльності у колгоспі "Україна" згідно записів у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 03.07.1986 року з 05.07.1982 року по 12.05.1984 року та з 01.09.1987 року по 12.03.2000 року, та повторно розглянути заяву від 20.03.2023 року про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням висновків суду.

Ухвалою судді від 05.09.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідачів до суду надійшли відзиви на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки його страховий стаж становить лише 11 років при мінімально необхідних 15 роках, а участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не підтверджується документами. Доводячи правомірність оскаржуваних рішень, відповідачі просили суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 17.09.2009 року Кіровоградською обласною державною адміністрацією (перереєстровано). Позивач безпосередньо брав участь у роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у травні 1986 році під час проходження строкової військової служби.

У березні 2023 року позивач, досягнувши віку 57 років, звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказана заява з доданими до неї документами прийнята ГУ ПФУ в Кіровоградській області 20.03.2023 року та зареєстрована за №333.

Розглянувши питання про призначення пенсії, відповідач-1 зарахував до страхового стажу позивача 11 років 4 місяці 25 днів, та прийняв рішення у формі протоколу №04 від 27.03.2023 року, за яким ОСОБА_1 не має права на пенсію.

За цією заявою відповідач-1 також прийняв рішення №04 від 27.03.2023 року про відмову в призначенні пенсії. Цим рішенням відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж становить 11 років 4 місяці 25 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі "Україна" з 1982 по 1992 роки, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в господарстві, а вказаний період можливо буде врахувати за результатами зустрічної перевірки обґрунтованості довідки №215-Л/01-25 від 16.03.2020 року та достовірності поданих у ній відомостей. Документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки у довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 17.07.2009 року №44359 вказано про виїзд у відрядження в с. Оране, що знаходиться поза зоною відчуження. Крім того, зазначені ініціали імені та по батькові особи не відповідають паспортним даним заявника.

У квітні 2023 року позивач знову звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказана заява з доданими до неї документами прийнята ГУ ПФУ в Кіровоградській області 10.04.2023 року та зареєстрована за №432.

Повторно розглянувши питання про призначення пенсії, відповідач-1 зарахував до страхового стажу позивача 11 років 7 місяців 8 днів, та прийняв рішення у формі протоколу №04 від 17.04.2023 року, за яким ОСОБА_1 не має права на пенсію.

Ця заява також була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, який прийняв рішення №04 від 17.04.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та права на зниження пенсійного віку, з тими ж мотивами, що і в попередньому рішенні відповідача-1.

Позивач, не погодившись з такими рішеннями, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII (надалі - Закон №796-XII).

Згідно зі статтею 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є зокрема: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Приміткою до цієї статті передбачено, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Частинами 1, 4 статті 15 Закону №796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Частинами 1, 3 статті 65 Закону №796-XII передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 49 Закону №796-XII визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі статтями 60-1, 60-2 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій, передбачених цим Законом, і щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи провадяться територіальними органами Пенсійного фонду України.

Призначення пенсій провадиться відповідно до законодавства, чинного на час звернення особи за призначенням пенсії. Перерахунок пенсій проводиться відповідно до законодавства, чинного на час проведення перерахунку пенсії.

У статті 55 Закону №796-XII наведені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, та передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на зменшення віку на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, мають право на зменшення віку на 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, мають право на зменшення віку на 5 років.

Згідно з частинами 2, 3 статті 55 Закону №796-XII пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Умови призначення пенсії за віком передбачені статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини 1 статті 26 цього Закону починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з частинами 2, 3, 4 статті 26 цього Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частинами 1, 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Порядок №22-1).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.7, 1.8 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно з пунктом 2.1 розділу II Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 7) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд установив, що на підтвердження особливого статусу для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII позивач подавав відповідачу-1 необхідні документи, зокрема:

- посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" (категорія 2),

- військовий квиток із записами про проходження строкової військової служби з 19.05.1984 року по 23.05.1986 року та про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (з карткою обліку доз радіоактивного випромінення у період за період з 05.05.1986 року по 22.05.1986 року),

- довідку №111 від 23.05.1986 року, видану військовою частиною НОМЕР_4 , про участь у період з 05.05.1986 року по 22.05.1986 року у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отриману ним дозу випромінення,

- архівну довідку №44359 від 17.07.2009 року, видану Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, про накази командира військової частини НОМЕР_5 про відрядження ОСОБА_2 у службове відрядження у с. Оране у травні 1986 року.

Село Оране Іванківського району Київської області належать до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, та містяться у Додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1993 року №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", а саме у розділі 3 "Зона гарантованого добровільного відселення". Крім того, відповідно до Переліку військових частин, установ, організацій і підприємств Міністерства оборони України, дислокованих (які дислокувалися) у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 08.09.1997 року № 322, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.10.1997 за № 457/2261, село Оране Іванківського району Київської області у травні 1996 році було місцем дислокації значної кількості військових частин, залучених до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На час видачі позивачу у 2009 році посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" серії А діяв Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51.

Згідно з пунктами 3, 10 цього Порядку учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Отже наявні у позивача документи підтверджують той факт, що у травні 1986 року позивач, який на той час проходив строкову військову службу у складі військової частини НОМЕР_5 , був відряджений і працював у зоні відчуження, приймаючи участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Цей період роботи позивача у зоні відчуження у 1986 році (з моменту аварії до 1 липня 1986 року), підтверджений відповідними документами, став підставою для надання йому свого часу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, як особі, яка які працювала у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів (абзац 2 пункту 2 частини 1 статті 14 Закону №796-XII), та видачі йому відповідного посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2А).

Згідно з абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII така категорія осіб має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на 10 років (за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу).

Верховний Суд України у постанові від 21.11.2006 року (справа №21-1048во06) висловив правову позицію щодо застосування положень статті 55 Закону №796-XII, вказавши, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий висновок підтримав Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 року (справа №344/9789/17), від 22.03.2018 року (справа №588/538/16-а), від 27.04.2020 року (справа №212/5780/16-а), від 18.06.2020 року (справа №751/2738/17).

Отже посилання відповідачів на відсутність первинних документів та довідок про період роботи позивача у зоні відчуження чи недоліки у таких документах, як мотиви відмови у призначенні йому пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796-XII, є безпідставними.

На момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком йому виповнилося 57 років, а також він заявляв про наявність у нього 18 років страхового стажу, при мінімально необхідному страховому стажі 15 років.

Позивач, який у передбаченому законом порядку набув статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) має право на пільгове зменшення пенсійного віку та відповідного страхового стажу, встановленого частинами 1, 2, 3 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на 10 років.

Втім, відповідачі дійшли до висновку про недостатність у позивача страхового стажу, оскільки не врахували до страхового стажу окремі період роботи позивача у колгоспі "Україна".

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 23, 24, 26 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Наведене свідчить, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, а в разі її відсутності або відсутності у ній відповідних записів, що не дозволяє з`ясувати відомості про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивач при зверненні до ГУ ПФУ в Кіровоградській області за призначенням пенсії за віком подав усі необхідні документи, зокрема про стаж. Позивач не висував вимогу про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, тож не мав обов`язку подавати уточнюючу довідку, яка згідно з пунктом 20 Порядку №637 необхідна виключно для підтвердження спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Зокрема позивач подав трудову книжку колгоспника № НОМЕР_6 , яка заведена у 1986 році колгоспом "Україна" Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Згідно із записами у цій трудовій книжці ОСОБА_1 05.07.1982 року прийнятий в члени колгоспу "Україна" на роботу водієм легкового автомобіля (пр.№8 від 05.07.1982 року), а 12.05.1984 року звільнений з роботи у зв`язку з призовом на дійсну строкову військову службу (пр.№5 від 12.05.1984 року). З 01.09.1987 року позивач знову прийнятий в члени колгоспу "Україна" на посаду завгоспа (пр. №15 від 01.09.1987 року), а 12.03.2000 року звільнений з членів КСП за статтею 38 КЗпП України (пр. №6 від 12.03.2000 року). У трудовій книжці містяться записи про виконання встановленого річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві за 1982, 1983, 1987 1998 роки.

Крім того, позивач подав архівну довідку Трудового архіву Новомиргородського району №215-Л/01-25 від 16.03.2020 року, оформлену на підставі книг обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу "Україна", КСП "Україна", про заробітну плату ОСОБА_1 за 1982 - 1984, 1987 - 1998 роки.

Як свідчать надані суду розрахунки стажу, виконані відповідачами при розгляді заяв позивача, відповідачі врахували до страхового стажу періоди роботи позивача у КСП "Україна" з 01.01.1993 року по 12.03.2000 року (7 років 2 місяці 12 днів), але не врахували періоди з 05.07.1982 року по 12.05.1984 року, з 01.09.1987 року по 31.12.1992 року.

Відповідачі не висувають будь-яких зауважень до записів у трудовій книжці позивача про його роботу у колгоспі за ці періоди та не вказують, що ці записи є неправильними, неповними чи недостовірними. Причиною неврахування до страхового стажу позивача цих періодів зазначають те, що у трудовій книжці відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в господарстві, та вказують на необхідність проведення зустрічної перевірки обґрунтованості видачі довідки №215-Л/01-25 від 16.03.2020 року та достовірності наведених у ній відомостей.

Внаслідок цього до загального страхового стажу ОСОБА_1 не включено понад 7 років роботи у колгоспі.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР №310 від 21.04.1975 року "Про трудові книжки колгоспників", трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на усіх членів колгоспів з часу прийняття їх у члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Усі записи у трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Суд зазначає, що періоди роботи позивача у колгоспі "Україна" (перетворений в КСП "Україна") з 05.07.1982 року по 12.05.1984 року, з 01.09.1987 року по 12.03.2000 року з метою врахування його до страхового стажу для призначення пенсії підтверджується поданою ним трудовою книжкою колгоспника, записи у якій містять відомості про початок та кінець цього періоду, які між собою пов`язані хронологічно. У цій трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача, яку він виконував, будучи членом колгоспу, та про виконання ним встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві. Доказів того, що ці записи є неправильними чи неточними, відповідачі суду не надали. Відтак, ця трудова книжка колгоспника є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на загальних умовах, не потребує підтвердження додатковими документами, а незарахування окремих періодів роботи позивача у колгоспі до страхового стажу позивача є протиправним.

Необхідність проведення пенсійним органом перевірки обґрунтованості видачі довідки про заробітну плату позивача, яку він отримував у колгоспі, не може підставою для відмови йому у призначенні пенсії.

На момент звернення до ГУ ПФУ в Кіровоградській області за призначенням пенсії на умовах статті 55 Закону №796-XII позивач мав достатній вік та страховий стаж, а також подав усі документи, необхідні для призначення пенсії за віком, зокрема, які засвідчують його особливий статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Рішення відповідачів про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком із застосуванням статті 55 Закону №796-XII з підстав відсутності необхідного страхового стажу та непідтвердження періоду участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС прийняті необґрунтовано та нерозсудливо, що призвело до порушення права позивача на призначення пенсії.

Отже, рішення вказані рішення є протиправними, а позов про їх скасування слід задовольнити.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд вважає, що право позивача, порушене незаконними рішеннями відповідачів про відмову у призначенні пенсії, має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача-1 - територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача - повторно розглянути заяву позивача від 20.03.2023 року про призначення йому пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

Судові витрати сторони не понесли.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №04 від 27.03.2023 року про відмову в призначенні пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №04 від 17.04.2023 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.03.2023 року про призначення пенсії за віком із застосуванням статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ