Справа № 420/29387/23
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛСТА до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання противоправним та скасувати рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛСТА до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500220/2023/000041 від 02.08.2023 року; визнання протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості № UA500220/2023/000008/1 від 02.08.2023 року.

Ухвалою суду від 30.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач у позовній заяві вказав, що не погоджується із прийняттям оскаржуваного рішення Одеської митниці і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач вказав, що для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 23UA42U7 від 01.08.2023, відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ТОВ «БЕЛСТА». Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №23UA42U7 від 01.08.2023 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД. Позивач вказав, що відповідачем не враховано надані товариством документи, а рішення відповідача не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, оскільки в рішенні не міститься обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. Позивач наголосив, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і відповідно до Митного кодексу не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості.

15.11.2023 до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову товариства. Так, відповідач вказав, що на виконання вимог статті 54 МКУ під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 23UА42U7 від 01.08.2023 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, наявні ознаки підробки та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UА500220/2023/000008/1 від 02.08.2023, а саме: 1)в ході здійснення візуального контролю поданих документів виявлено , що в наданих документах (договір, інвойс, СМR,) підписи суттєво відрізняються від підписів, які наведені в договорі, що в свою чергу свідчить, що вказані документи можуть містити явні ознаки підробки; порушення п.3.3 договору від 14.06.2018 № 8. Даним пунктом передбачено 30% передоплати від суми наведеної у проформі - інвойсу та 70% ціна після отримання покупцем від продавця коносаменту в електронному вигляді, але не пізніше ніж 10 днів з моменту отримання останнього. За результатами проведеного аналізу було сплачено 30% від суми, яка наведена в проформі - інвойсі № АК230516 від 16.05.2023. Оплата була проведена у розмірі 30% від суми наведеної у проформі-інвойсі 31.05.2023. 07.07.2023 підприємством була проведена оплата у розмірі 70% від суми яка наведена в інвойсі №YК230606А від 06.06.2023, що не передбачено зовнішньо-економічним контрактом; 2) надана довідка про транспортні витрати не відповідає рівню поточних цін на морські перевезення 20- та 40 - футових контейнерів з Китаю та інших країн до основних європейських портів; 3) аналогічне оформлення здійснювалось 21.06.2023 за МД №500220/2023/877 товар МІ за ціною -4,22 дол.США/кг, товар №2 - за ціною 8,01 дол.США/кг; 4) в наданому сертифікаті про походження товару №23С3307Y0220/00003 наведена інформація по 3 товарам; 5)відповідно до пункту 5.4 договору № 8 від 14.06.2018 товар поставляється з сертифікатом якості; 6) умови поставки товару передбачають наявність страхування вантажу, проте декларантом не надано жодного документа, який підтверджує факт страхування. Відповідач, зазначивши, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності, ознаки підробки та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

17.11.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник, посилаючись на обставини викладені у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

23.11.2023 до суду від представника Одеської митниці надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких відповідач, посилаючись на обґрунтування, викладені у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України від 13.03.2012р. N4495-VI митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

ч.1 ст.54 МКУ визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що 14.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю БЕЛСТА та компанією Yiwu Karma Import & Export Co. Ltd (Китайська Народна Республіка), укладено контракт № 8 від 14 червня 2018 року, згідно п.п. 1.1. якого: продавець зобов`язується поставити товар, в асортименті, об`ємі і кількості, вказаних у письмовій заявці або проформі-інвойсу та інвойсі. Інвойс є невід`ємною частиною даного Контракту, а покупець зобов`язується сплатити грошові кошти за товар та прийняти товари на підставі умов, узгоджених сторонами в даному Контракті(а.с.62-66).

Згідно додаткової угоди №18 від 01 травня 2023 року до Контракту № 8 від 14 червня 2018 року(а.с.25) оплата за Товар, що поставляється за цим контрактом, здійснюється Покупцем на підставі проформа інвойсу продавця в доларах США прямим банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця у розмірі 30% передоплати, та 70% після отримання покупцем від продавця Коносаменту в електронному вигляді, але не пізніше 10 днів з моменту отримання останнього. А також, покупець має право здійснити оплату за товар у розмірі 70% на підставі виставленого продавцем проформи інвойсу чи інвойсу без отримання Коносаменту.

З метою здійснення митного оформлення товару, декларантом було подано митну декларацію (МД) №23UA42U7 від 01.08.2023.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару було надано до Одеської митниці копії документів, які зазначені у графі 44 декларації, а саме: пакувальний лист від 06.06.2023 року, розрахунок проформа № АК230516 від 16.05.2023 року; рахунок фактура (інвойс) № YK230606A від 06.06.2023; коносамент № МЕ від 15.06.2023 року; автотранспортна накладна № 0040-1 від 26.07.2023 року; автотранспортна накладна № 956921 від 26.07.2023 року; супровідний документ Т №23ROCT24 від 27.07.2023 року; супровідний документ Т №23ROCT32 від 27.07.2023 року; Сертифікат про походження товару №23С3307Y0220/00003 від 13.07.2023 року; платіжний документ що підтверджує вартість товару № 383 від 31.05.2023 року; платіжний документ що підтверджує вартість товару №393 від 07.07.2023 року; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги № 30 від 03.07.2023 року; рахунок фактура про надання транспортно експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно експедиційні послуги № 30/1 від 28.07.2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 2507-01 від 25.07.2023 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 2807-01 від 28.05.2023 року; додаткова угода № 17 від 01.12.2022 року; Специфікація № 1 від 06.06.2023; Специфікація № 2 від 06.06.2023; контракт № 8 від 14.06.2016 року (додаток 1); Договір про перевезення № 150721 від 15.07.2021 року; довідка про склад товару №1 від 06.06.2023 року (додаток 23); експортна митна декларація товарів Китайської народної республіки №12613429 від 06.06.2023 року.

Одеською митницею (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) прийнято рішення про коригування митної вартості № UA500220/2023/000008/1 від 02.08.2023 року.

Так, було встановленні наступні розбіжності по митній декларації:

1)в ході здійснення візуального контролю поданих документів виявлено , що в наданих документах (договір, інвойс, СМR,) підписи суттєво відрізняються від підписів, які наведені в договорі, що в свою чергу свідчить, що вказані документи можуть містити явні ознаки підробки; порушення п.3.3 договору від 14.06.2018 № 8. Даним пунктом передбачено 30% передоплати від суми наведеної у проформі - інвойсу та 70% ціна після отримання покупцем від продавця коносаменту в електронному вигляді, але не пізніше ніж 10 днів з моменту отримання останнього. За результатами проведеного аналізу було сплачено 30% від суми, яка наведена в проформі - інвойсі № АК230516 від 16.05.2023. Оплата була проведена у розмірі 30% від суми наведеної у проформі-інвойсі 31.05.2023. 07.07.2023 підприємством була проведена оплата у розмірі 70% від суми яка наведена в інвойсі №YК230606А від 06.06.2023, що не передбачено зовнішньо - економічним контрактом; 2)надана довідка про транспортні витрати не відповідає рівню поточних цін на морські перевезення 20- та 40 - футових контейнерів з Китаю та інших країн до основних європейських портів; 3) аналогічне оформлення здійснювалось 21.06.2023 за МД №500220/2023/877 товар МІ за ціною -4,22 дол.США/кг, товар №2 - за ціною 8,01 дол.США/кг; 4) в наданому сертифікаті про походження товару №23С3307Y0220/00003 наведена інформація по 3 товарам; 5)відповідно до пункту 5.4 договору № 8 від 14.06.2018 товар поставляється з сертифікатом якості; 6) умови поставки товару передбачають наявність страхування вантажу, проте декларантом не надано жодного документа, який підтверджує факт страхування.

Згідно з ч.4 ст.54 МКУ орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Одеською митницею встановлено, що надані декларантом документи містять вищевказані розбіжності.

Разом з тим, як встановлено судом, 14.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю БЕЛСТА та компанією Yiwu Karma Import & Export Co. Ltd (Китайська Народна Республіка), укладено контракт № 8 від 14 червня 2018 року, згідно п.п. 1.1. якого: продавець зобов`язується поставити товар, в асортименті, об`ємі і кількості, вказаних у письмовій заявці або проформі-інвойсу та інвойсі. Інвойс є невід`ємною частиною даного Контракту, а покупець зобов`язується сплатити грошові кошти за товар та прийняти товари на підставі умов, узгоджених сторонами в даному Контракті(а.с.62-66).

Згідно додаткової угоди №18 від 01 травня 2023 року до Контракту № 8 від 14 червня 2018 року(а.с.25) оплата за Товар, що поставляється за цим контрактом, здійснюється Покупцем на підставі проформа інвойсу Продавця в доларах США прямим банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця у розмірі 30% передоплати, та 70% після отримання покупцем від продавця Коносаменту в електронному вигляді, але не пізніше 10 днів з моменту отримання останнього. А також, покупець має право здійснити оплату за Товар у розмірі 70% на підставі виставленого продавцем проформи інвойсу чи інвойсу без отримання Коносаменту.

Згідно Інкотермс - 2010 термін "франко-борт" (FOB) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором. Продавець не має обов`язку зі страхування вантажу. Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження. Покупець не має обов`язку зі страхування вантажу.

За таких обставин, суд зазначає, що обов`язок укладання договору страхування вантажу не відповідає умовам FOB.

З урахуванням викладеного та того, що перевезення товарів здійснювалося у на умовах поставки FOB, суд вважає що товариство не повинно додатково страхувати товари, що в свою чергу свідчить про помилковість тверджень митного органу про відсутність документів про страхування.

Щодо посилання митного органу на те, що в ході здійснення візуального контролю поданих документів виявлено , що в наданих документах (договір, інвойс, СМR,) підписи суттєво відрізняються від підписів, які наведені в договорі, що в свою чергу свідчить, що вказані документи можуть містити явні ознаки підробки, суд зазначає, що вказані посилання митного органу ґрунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами.

Також суд зазначає, що оплата товару була проведена у повному обсязі та у відповідності до умов додаткової угоди №18 від 01 травня 2023 року до Контракту № 8 від 14 червня 2018 року, (а.с.25).

Також, суд не приймає до уваги посилання митного органу, що надана довідка про транспортні витрати не відповідає рівню поточних цін на морські перевезення 20- та 40 - футових контейнерів з Китаю та інших країн до основних європейських портів, оскільки вказане не обґрунтоване жодним чином митним органом та ґрунтується лише на припущеннях.

Щодо посилання митного органу на те, що в наданому сертифікаті про походження товару №23С3307Y0220/00003 наведена інформація по 3 товарам, суд зазначає, що сертифікат погодження жодним чином не впливає на вартість товару, адже не містить вартісних показників.

Тобто, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару та умови контракту. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано до митниці відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п..п.2,4 ч.2 ст.55 МКУ.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, підставою для коригування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС. При цьому, відповідач посилається в рішенні на іншу МД не зазначаючи особливостей щодо товару, виробника, умов поставки.

Оцінюючи вказані рішення відповідача, суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд вже неодноразово наголошував у своїх правових висновках на тому, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є достатньою підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд також неодноразово зауважував, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також, одночасно слід врахувати й те, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25.02.2020р. справа №260/718/19; 27.04.2020р. справа №140/804/19).

В постанові від 30.04.2020 по справі №820/231/16 Верховний Суд, зокрема також вказує на й те, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

За встановлених судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятої Одеською митницею картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500220/2023/000041 від 02.08.2023 року та рішення Одеської митниці про коригування митної вартості № UA500220/2023/000008/1 від 02.08.2023 року.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Одеської митниці сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛСТА задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500220/2023/000041 від 02.08.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості № UA500220/2023/000008/1 від 02.08.2023 року.

Стягнути з Одеської митниці (, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛСТА (ЄДРПОУ 33578900, м.Білгород-Дністровський, вул. Грецька 3) судовий збір у розмірі 2684,00грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра