Справа № 620/7026/23
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7026/23 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з адміністративним позовом до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі 40260,00 грн.;

- визнати протиправними та скасувати підпункти 10.4 та 10.5 пункту 10 наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.01.2023 №84 ''Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків, нанесених державі внаслідок нестачі майна, виявленої при прийомі-передачі посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 '';

- стягнути з відповідача на його користь утриману суму відшкодування збитків відповідно до наказу від 30.01.2023 №84 ''Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків, нанесених державі внаслідок нестачі майна, виявленої при прийомі-передачі посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 '' в розмірі 5285,87 грн.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що матеріали службового розслідування не містять належних і допустимих доказів того, що саме з вини позивача державі завдано збитки. Крім того, акт службового розслідування та довідки-розрахунки свідчать про порушення відповідачем порядку обчислення розміру шкоди, нанесеної державі передчасним виходом майна з ладу.

Також, апелянтом вказується на порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, оскільки із спірним наказом та результатами службового розслідування його ознайомлено не було, а копії не надано.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідачем щодо задоволення вимог апелянта заперечено.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 10.04.2022 №97 призначений на посаду начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.04.2022 №В-24 позивач справу та посаду прийняв з 16.04.2022 і приступив до виконання службових обов`язків.

Під час передачі справ та посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 комісією виявлена нестача матеріально-технічних засобів, що рахуються за ІНФОРМАЦІЯ_1.

За даним фактом 26.01.2023 головою комісії з передачі посади та 27.01.2023 начальником сектору соціальних виплат на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 подано рапорти.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.01.2023 №78 призначено службове розслідування.

За наслідками службового розслідування складено акт від 30.01.2023, у якому зазначено, що загальний розмір нестачі військового майна (з урахуванням коефіцієнту кратності) становить 821 667,29 грн.

Розслідуванням встановлено, що причинами та умовами, які сприяли виникненню нестачі військового майна у ІНФОРМАЦІЯ_1, стало, у тому числі неналежне виконання обов`язків підполковником ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків та порушення ним вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України. Вид відповідальності ОСОБА_1 - обмежена (пункт 3.3 акту). Ступінь вини позивача - непрямий (необережність) (у зв`язку з порушенням установленого порядку обліку військового майна).

Враховуючи наведене, особою, яка проводила службове розслідування, запропоновано, зокрема притягнути позивача до обмеженої матеріальної відповідальності за неналежне виконання покладених на нього обов`язків з забезпечення порядку обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або невжиття належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого була завдана шкода державі, в частині відшкодування нестачі військового майна відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 на суму 40260,00 грн.

Викладені в акті службового розслідування висновки реалізовані наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.01.2023 №84, пунктом 3 якого ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності. Пунктами 10.4, 10.5 вказаного наказу: занесено до книги стягнень та нарахувань ІНФОРМАЦІЯ_4 суму стягнень з підполковника ОСОБА_1 в розмірі 40260,00 грн.; наказано щомісячно стягувати з грошового забезпечення позивача кошти в розмірі 20% розміру грошового забезпечення до повного відшкодування заданих збитків державі.

В подальшому, 10 лютого 2023 року наказом № 38 підполковника ОСОБА_1 начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1, виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та всіх видів забезпечення, на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 28.12.2022 № 507 звільнено у відставку відповідно підпункту «а» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за віком - у разі досягнення віку перебування на військовій службі), вважати таким, що справи та посаду здав, направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сума невідшкодованої шкоди на момент звільнення позивача склала 34974,13 грн.

Вважаючи пункти 10.4, 10.5 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.01.2023 №84 протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок; у редакції, чинній на момент проведення службового розслідування).

Так, пунктом 1 Розділу ІІ Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно із пунктом 1 Розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

В свою чергу, пунктом 7 Розділу І Порядку встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 №1075-XIV "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі - Закон №160-ІХ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)

Частиною першою статті 1 Закону №160-ІХ визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Статтею 3 Закону №160-ІХ установлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до статті 5 Закону №160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду (стаття 7 Закону №160-ІХ).

У статті 8 Закону №160-ІХ зазначено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності є шкода, завдана з необережності.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

При цьому, приписами Закону №160-IX визначено, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність від наявності у винної особи умислу на завдання такої шкоди.

З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Відповідно до матеріалів справи позивач в період з 16.04.2022 по 10.02.2023 займав посаду начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до Положення про ІНФОРМАЦІЯ_1, затвердженого наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.07.2021 №431 (а.с. 59-65), основними завданнями відділення забезпечення серед іншого є: забезпечення обліку та надійного зберігання ОВТ та МТЗ, які рахуються за РТЦКтСП (в тому числі на короткостроковому та довгостроковому зберіганні); відпрацювання звітної документації по засобам МТЗ, проведення інвентаризації військового майна, техніки.

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 затверджено функціональні обов`язки начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1, із якими позивача ознайомлено під підпис 05.04.2022, відповідно до яких начальник відділення, зокрема зобов`язаний: організовувати кількісний та якісний облік матеріальних засобів, своєчасно надавати звітність у встановленому порядку; організовувати щомісячне проведення звіряння даних обліку; знати наявність і стан, а також будову і правило експлуатації озброєння, техніки і матеріальних засобів відділення забезпечення; організовувати і контролювати правильне використання, збереження, охорону, видачу та облік матеріальних засобів в місцях зберігання; вести облік майна КЕС та господарського майна, майна автослужби, ПММ (оприбуткування, списання) (а.с. 66-68).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.11.2022 №В-197 призначено внутрішню перевірочну комісію для проведення інвентаризації. ОСОБА_1 визначено головою підкомісій з перевірки: озброєння і засобів служби радіаційного, хімічного та бактеріологічного захисту, з інвентаризації брухту чорних та кольорових металів, з перевірки вмісту дорогоцінних металів в техніці зв`язку; техніки спеціального зв`язку та допоміжного обладнання служби захисту інформації, засобів зв`язку (а.с. 51-54).

За підсумками інвентаризації начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено наказ від 14.12.2022 №В-224, у якому зазначено, що під час інвентаризації майна недостач і надлишків військового майна не виявлено. Розбіжностей з книгою обліку наявності та руху матеріальних засобів по ІНФОРМАЦІЯ_1 не має. Всі облікові дані ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідають обліковим даним ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 55-56, 57-58).

Разом з тим, під час передачі справ та посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 комісією виявлена нестача матеріально-технічних засобів, що рахуються за ІНФОРМАЦІЯ_1.

В ході проведеного за даним фактом службового розслідування встановлено, що позивач свої посадові обов`язки з належного обліку та інвентаризації майна виконував формально, порушуючи встановлені норми; особистої участі в роботі та перевірці наявності майна не приймав, а підпис в акті від 14.12.2022 поставив за наявності особистої впевненості, що все майно в наявності, без фактичної його перевірки.

Внаслідок неналежного виконання, в тому числі позивачем як начальником відділення матеріального забезпечення РТЦКтСП, посадових обов`язків, вимог статей 11, 16 Статуту, вартість завданої державі шкоди склала 821667,29 грн. (з коефіцієнтом кратності), про що зазначено у довідках-розрахунках, з урахуванням відомостей про визначення залишкової вартості майна.

Службовим розслідуванням встановлено ступінь вини ОСОБА_1 - непрямий (необережність), у зв`язку з порушенням установленого порядку обліку військового майна.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції погодився з висновками службового розслідування, що позивач свої посадові обов`язки з належного обліку та інвентаризації майна виконував формально, порушуючи встановлені норми; особистої участі в роботі та перевірці наявності майна не приймав, а підпис в акті від 14.12.2022 поставив за наявності особистої впевненості, що все майно в наявності, без фактичної його перевірки.

Разом з цим, зі змісту Закону № 160-IX, яким регулюються спірні правовідносини, слідує, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ним прямої дійсної шкоди.

При цьому, Закон № 160-IX також містить поняття «пряма дійсна шкода», за визначенням якого, це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Водночас, відповідачем у спірних правовідносинах не встановлено обставин щодо знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, чи щодо здійснення надлишкових виплат під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

В свою чергу, порушення установленого порядку обліку військового майна, не підпадає під визначення прямої дійсної шкоди, яке наведене в Законі № 160-IX.

При цьому, службовим розслідуванням не встановлено прямого причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням позивачем обов`язків військової служби, а формальне посилання відповідача на те, що позивач як начальник відділення матеріального забезпечення РТЦКтСП, неналежно виконував посадові обов`язки та порушив вимоги статей 11, 16 Статуту, що полягало у належному обліку та інвентаризації майна не може бути належним та допустимим доказом притягнення до матеріальної відповідальності, хоч і обмеженої.

Крім того, за підсумками інвентаризації військової техніки та майна, навчальної зброї та матеріально-технічних засобів служби ракетно-артилерійського озброєння, проведеної комісією в період з 01.12.2022 по 14.12.2022, недостач і надлишків військового майна виявлено не було. Розбіжності з книгою обліку наявності та руху матеріальних засобів по ІНФОРМАЦІЯ_1 не було. Всі облікові дані відповідали обліковим даним ІНФОРМАЦІЯ_4, на підтвердження чого надано копію витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.12.2022 №В-224, копію акту із протоколами інвентаризаційної комісії.

Разом з тим, уже 26.01.2023, під час прийому-передачі посади начальника РТЦКтСП виявлено нестачу матеріально-технічних засобів, закріплених за територіальним центром.

Відповідно до відібраних у ході службового розслідування пояснень членів інвентаризаційної комісії, визначених наказом від 07.11.2022 №В-197 (а.с. 80-83 т.2), наявність майна особисто голови підкомісій ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ), як і голова самої комісії ( ОСОБА_7 ), не перевіряли, умови його зберігання не з`ясовували. Підсумковий акт підписаний за наданими документами та зі слів начальника складу ОСОБА_8 про наявність перевіряємого майна. Однак, дані про відібрання в ході службового розслідування пояснень у начальника складу ОСОБА_9 щодо виявленої нестачі майна територіального центру відсутні.

З огляду на викладене, суд критично ставиться до доводів відповідача про підтвердження фактичної наявності майна територіального центру, зазначеного в інвентаризаційних описах, станом на 2022 та 2023 рік.

Більш того, за результатом розгляду адміністративної справи № 620/3981/23 за позовом ОСОБА_10 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування пунктів наказів, Чергінвським окружним адміністративним судом 19 червня 2023 року ухвалено рішення, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023 року.

Вказаним рішенням суду встановлено, що частини майна, вказаного у довідках-розрахунках складених в рамках службового розслідування призначеного Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.01.2023 №78, неправомірно віднесено до нестачі.

Так, майно, відображене у довідці від 27.01.2023 №8 (командирський ящик КЯ-56 (17 шт), навчальний комплект Ф-1 (1 шт), граната Ф-1 навчально-тренувальна (26 шт), гаранта РДГ-5 навчально-тренувальна (29 шт), 7,62 мм гвинт. учбовий набій б/об (1140 шт), 7,62 мм зразка 1943 р. учбовий набій (1725 шт), безоплатно передано до навчальних закладів ще у 2008-2009 роках.

Майном, відображеним у довідках-розрахунках від 27.01.2023 №3, №9, №10 було забезпечено особовий рядовий та сержантський склад у кількості 80 осіб, на виконання телеграми ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.05.2022 №695.

Майно, вказане у довідках-розрахунках від 27.01.2023 №2, №11, №5, №6, знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_1 і комісія його фактичну наявність не перевіряла.

Радіостанція Р-159 зав №484637 (1 шт) станом на 24.01.2023 знаходилась під матеріальною відповідальністю головного сержанта роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11, на підтвердження чого надано рапорт. Докази перевірки наявності вказаної рації у зазначеного військовослужбовця під час службового розслідування надані не були.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що висновок ІНФОРМАЦІЯ_4 про заподіяння саме позивачем державі шкоди, у зв`язку із чим він має нести обмежену матеріальну відповідальність, є необґрунтованим, протиправним і не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що висновок ІНФОРМАЦІЯ_4 про заподіяння саме позивачем державі шкоди, у зв`язку із чим він має нести обмежену матеріальну відповідальність, є необґрунтованим, протиправним і не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Окремої уваги заслуговує та обставина, що відповідно до змісту оскаржуваного наказу загальний розмір нестачі військового майна (без урахування кратності) склав 695 853,68 грн, з коефіцієнтом кратності (10) -821 667,29 грн.

Частиною 8 ст. 8 Закону № 160-IX встановлено, що у разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

З аналізу вказаної норми вбачається, що у випадку встановлення службовим розслідування завдання шкоди кількома особами така підлягає стягненню з винних осіб пропорційно ступеню вини.

Поряд із цим, із змісту вказаного наказу вбачається, що до матеріальної відповідальності притягнуто двох осіб, зокрема позивача до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 40 260,00 грн та підполковника ОСОБА_10 до повної матеріальної відповідальності в розмірі 821 667,29 грн.

Відтак, сума, що підлягає стягненню із вказаних осіб дещо перевищує загальний розмір шкоди встановленої службовим розслідуванням.

За наведених обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу від 30.01.2023 №84, яким позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності на суму 40 260,00 грн, задовольнити.

Що ж стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування підпунктів 10.4 та 10.5 пункту 10 наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.01.2023 №84 ''Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків, нанесених державі внаслідок нестачі майна, виявленої при прийомі-передачі посади начальника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 '' то такі фактично встановлюють порядок реалізації пункту 3 вказаного наказу.

Враховуючи, що такі вимоги є похідними від вищевказаної позовної вимоги, яку судом задоволено то також підлягають задоволенню.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, на момент звільнення позивача із служби невідшкодованою залишались сума 34974,13 грн.

Відтак, на підставі спірного пункту 3 наказу від 30.01.2023 №84 із грошового забезпечення позивача утримано 5 285,87 грн.

Враховуючи висновки суду щодо протиправності пункту 3 наказу від 30.01.2023 №84 та наявності підстав для його скасування, сума утримана з позивача в розмірі 5 285,87 грн підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині з прийняттям нового рішення, згідно з яким позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року скасувати та поставити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.01.2023 №84 "Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків, нанесених державі внаслідок нестачі майна, виявленої при прийомі-передачі посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Визнати протиправними та скасувати підпункти 10.4 та 10.5 пункту 10 наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.01.2023 №84 ''Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків, нанесених державі внаслідок нестачі майна, виявленої при прийомі-передачі посади начальника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 ''.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 утриману суму відшкодування збитків відповідно до наказу від 30.01.2023 №84 ''Про результати службового розслідування щодо відшкодування збитків, нанесених державі внаслідок нестачі майна, виявленої при прийомі-передачі посади начальника ТЦК та СП ІНФОРМАЦІЯ_3 '' в розмірі 5285,87 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 28.12.2023)