Справа № 320/4544/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року № 320/4544/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на підставі статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII відповідно до вислуги років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI, починаючи з 25.11.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності на підставі статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII відповідно до вислуги років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI, починаючи з 25.11.2022.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є віи?ськовим пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсіи?ного фонду Украі?ни у Київській області. Наказом Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про звільнення від 11.11.2019 № 185/ОС-19 Позивач був звільнений зі служби. Вказує, що на своє звернення до Головного управління ПФУ у Київській області щодо здіи?снення перерахунку та виплату пенсіі? по інвалідності в розмірі пенсіі? за вислугу років, яка складає 25 календарних років, відповідно до положень Закону № 2262-ХІІ, и?ому відмовлено, оскільки недостатньо відповідноі? вислуги років. Позивач, не погоджується з такими діями відповідача та вважає протиправними.

До суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позову не визнав, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до вимог Закону Украі?ни "Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Наказом Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про звільнення від 11.11.2019 № 185/ОС-19 Позивач був звільнений зі служби.

На день звільнення вислуга років в календарному обчисленні становить - 22 роки 03 місяці 09 дні, у пільговому обчисленні вислуга становить - 25 років 05 місяців 26 днів.

У подальшому, 25.11.2022 Позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, відповідно до положень Закону № 2262-ХІІ.

Однак листом від 09.01.2023 № 1000-0211-8/3747 Позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки у Позивача недостатньо відповідної вислуги років.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, якии? регулює правовідносини у сфері пенсіи?ного забезпечення громадян Украі?ни із числа осіб, які перебували на віи?ськовіи? службі, в тому числі на службі в органах внутрішніх справ, Національніи? поліціі?, є Закон Украі?ни від 09.04.1992 No 2262-ХІІ "Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом Держава гарантує гідне пенсіи?не забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення і?м пенсіи? не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсіи? у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантіи?, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на і?х соціальнии? захист.

Відповідно до частини першоі? статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи з числа віи?ськовослужбовців (крім віи?ськовослужбовців строковоі? служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленоі? цим Законом вислуги на віи?ськовіи? службі, службі в органах внутрішніх справ, Національніи? поліціі? та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупціи?ному бюро Украі?ни, Службі судовоі? охорони і в державніи? пожежніи? охороні, службі в Державніи? службі спеціального зв`язку та захисту інформаціі? Украі?ни, в органах і підрозділах цивільного захисту, податковоі? міліціі?, Бюро економічноі? безпеки Украі?ни, Державноі? кримінально-виконавчоі? служби Украі?ни мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Пунктом б статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсіи?не забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ Украі?ни, поліцеи?ські, співробітники Служби судовоі? охорони, особи начальницького складу податковоі? міліціі?, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічноі? безпеки Украі?ни, особи начальницького і рядового складу Державноі? кримінально-виконавчоі? служби Украі?ни, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ, в редакціі?, чинніи? на момент виникнення спірних правовідносин, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, віи?ськовослужбовцям надстроковоі? служби та віи?ськовоі? служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третіи? статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієі? дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсіи? особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів Украі?ни.

Так, порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсіи? і грошовоі? допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, віи?ськовослужбовцям надстроковоі? служби та віи?ськовоі? служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцеи?ським, співробітникам Служби судовоі? охорони та членам і?хніх сімеи? затверджении? постановою Кабінету Міністрів Украі?ни від 17.07.1992 № 393 (надалі - Постанова № 393) та ним передбачено зарахування до вислуги років окремих періодів служби у пільговому обчисленні.

Статтею 17 Закону № 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсіі?, а статтею 17-1 Закону № 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсіи? особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цеи? період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів Украі?ни.

Отже, Законом № 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсіи? за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прии?няття підзаконних нормативно- правових актів.

Постановою Кабінету Міністрів Украі?ни № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсіи? за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсіі? за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС Украі?ни, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у ціи? справі стосується наявності у позивача права на отримання пенсіі? за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ. При цьому ключовим питанням у справі є визначення вислуги років для набуття позивачем права на перерахунок та отримання пенсіі? за вислугу років - а саме: чи така вислуга років має бути визначена у календарному обчисленні, а чи у пільговому, як те передбачено Порядком № 393.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС Украі?ни, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що Верховнии? Суд у складі суддів об`єднаноі? палати Касаціи?ного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 (справа № 805/3923/18-а) відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаціи?ного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судовоі? практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону Украі?ни "Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб" у частині призначення пенсіі? за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здіи?снюється обчислення періоду проходження віи?ськовоі? служби для зарахування и?ого до стажу є Закон Украі?ни "Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб". Пільгове обчислення періоду проходження віи?ськовоі? служби є похідним від визначальноі? підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідноі? роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Крім того, Верховнии? Суд у складі Судовоі? палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаціи?ного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 щодо календарноі? вислуги років зазначив, що статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, віи?ськовослужбовці надстроковоі? служби та віи?ськовоі? служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленоі? цим Законом вислуги на віи?ськовіи? службі, службі в органах внутрішніх справ, Національніи? поліціі?, Службі судовоі? охорони і в державніи? пожежніи? охороні, службі в Державніи? службі спеціального зв`язку та захисту інформаціі? Украі?ни, в органах і підрозділах цивільного захисту, податковоі? міліціі?, Державноі? кримінально-виконавчоі? служби Украі?ни мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, як єдину, обов`язкову умову призначення пенсіі? за вислугу років, передбачає наявність у особи певноі? кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідноі? вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарнии? рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертіи? статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсіі? тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повноі? кількості календарних днів відповідного періоду (календарнии? рік - 365 календарних днів, календарнии? місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ, пільгові умови призначення пенсіи? відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

Суд звертає увагу, що таке зарахування не є самостіи?ним видом вислуги і не конкурує з і?і? календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявноі? вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсіі? за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсіи? особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховнии? Суд в складі Судовоі? палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаціи?ного адміністративного суду зробив такі правові висновки:

1) в цілях Закону № 2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повноі? кількості календарних днів відповідного періоду (календарнии? рік - 365 календарних днів, календарнии? місяць - 30 календарних днів);

2) для призначення пенсіи? за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.

При цьому з метою забезпечення єдності та сталості судовоі? практики Верховнии? Суд в складі Судовоі? палати Касаціи?ного адміністративного суду відступив від висновків щодо застосування норм права у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019 у справі № 281/459/17, від 27.03.2020 у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховнии? Суд діи?шов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в ціи?? частині Порядку № 393 Закону № 2262- ХІІ.

Станом на 11.11.2019 вислуга років позивача в календарному обчисленні становить - 22 роки 03 місяці 09 дні, у пільговому обчисленні вислуга становить - 25 років 05 місяців 26 днів, що підтверджено наказом Державної установи «Київський слідчий ізолятор» про звільнення від 11.11.2019 № 185/ОС-19.

Отже, позивач набув право на отримання пенсіі? за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Суд також враховує, що пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсіи? відповідно до Закону Украі?ни "Про пенсіи?не забезпечення осіб, звільнених з віи?ськовоі? служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсіи?ного фонду Украі?ни від 30.01.2007 № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиціі? Украі?ни 15.02.2007 за No135/13402 (надалі - Порядок № 3-1), передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсіі? на іншии?, про перерахунок пенсіі? подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - и?ого законним представником за місцем и?ого проживання.

У силу пункту 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсіі?, розглядає питання про призначення пенсіі? або про відновлення виплати раніше призначеноі? пенсіі?, а також про переведення з одного виду пенсіі? на іншии? при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсіі? на іншии? і поновлення виплати раніше призначеноі? пенсіі? прии?маються органом, що призначає пенсіі?, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Отже, відмовляючи позивачу у здіи?снені перерахунку та виплаті пенсіі? по інвалідності в розмірі пенсіі? за вислугу років за умовами, що визначені пунктом "а" частини 1 статті 12 Закону № 2262-XIІ, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом Украі?ни № 2262-ХІІ.

Частиною 3 статті 45 Закону Украі?ни "Про загальнообов`язкове державне пенсіи?не страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсіі? на іншии? здіи?снюється з дня подання заяви на підставі документів про страховии? стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсіі? на іншии? в пенсіи?ніи? справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсіи?ного фонду.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про здіи?снення перерахунку та виплату пенсіі? по інвалідності в розмірі пенсіі? за вислугу років 25.11.2022, то саме з цієі? дати и? слід зобов`язати відповідача здіи?снити перерахунок та виплату пенсіі? по інвалідності в розмірі пенсіі? за вислугу років згідно з пунктом "а" частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Конституціи?ним Судом Украі?ни "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзаци другии?, третіи? підпункту 3.1 пункту 3 Рішення від 27.01.2010 № 3-рп/2010).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європеи?ськии? суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здіи?снення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовіи? системі тієі? чи іншоі? краі?ни. Суть цієі? статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенціі? и? надавати відповіднии? судовии? захист, хоча держави - учасники Конвенціі? мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своі?х зобов`язань.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У постанові Верхового Суду України від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 у справі №804/14800/14 зазначено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача ти виключення необхідності повторного звернення до суду, вимога позивача про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії по інвалідності на підставі статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII відповідно до вислуги років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI, починаючи з 25.11.2022, підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по інвалідності на підставі статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII відповідно до вислуги років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI, починаючи з 25.11.2022.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії по інвалідності на підставі статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI в розмірі пенсії за вислугу років, яка складає 25 календарних років, згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII відповідно до вислуги років за пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XI, починаючи з 25.11.2022.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 (шістдесят) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.