Справа № 420/18618/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому (з урахуванням позовної заяви, поданої на усунення недоліків позову) позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 13.10.2022 року за №2104;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області:

- повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 13.10.2022 року, зарахувавши: - до пільгового стажу час навчання у ВНЗ «Красноармійському філіалі ДонДТУ» з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року; - до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача на Відокремленому підрозділі «ШАХТА «КАПІТАЛЬНА» ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ» з 31.03.2022 року по 13.10.2022 року (день звернення за призначенням пенсії); - до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача на Відокремленому підрозділі «ШАХТА «КАПІТАЛЬНА» ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ» з 03.08.2016 року по 31.03.2022 року, та

- прийняти рішення про призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах з 13.10.2022 року відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 13.10.2022 року за № 2104.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , 13.10.2022 року звернувся через веб-портал ПФУ із заявою встановленого зразку про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та що 20.10.2022 року з веб-порталу ПФУ дізнався про те, що йому відмовлено у призначенні пенсії.

Позивач у позовній заяві вказує, що 10.11.2022 року через веб-портал ПФУ подав клопотання, у якому прохав надати розшифровку відказу на призначення пенсії та розрахунок стажу та що 10.11.2022 року та 16.12.2022 року позивачу на його сторінку веб-порталу ПФУ надійшов лист від 22.11.2022 року від ГУПФУ в Донецькій області з формою РС-право, з якої чітко вбачається що: позивачу не було зараховано до пільгового стажу час навчання у ВНЗ «Красноармійському філіалі ДонДТУ» з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року; не було зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 період роботи на відокремленому підрозділі "ШАХТА "КАПІТАЛЬНА" державного підприємства "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" з 31.03.2022 року по 13.10.2022 року; не було зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи на відокремленому підрозділі "ШАХТА "КАПІТАЛЬНА" державного підприємства "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" з 03.08.2016 року по 31.03.2022 року. Рішення про відмову мені у призначенні пенсії приймалося Головним управлінням ПФУ в Одеській області.

Позивач вважає, що вищевказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області надано до суду відзив на позов, в якому представник відповідача зазначає, що позовні вимоги вважає необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.10.2022 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та що Рішенням №34 від 20.11.2022 прийнятим за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недостатністю пільгового стажу підземних та гірничих робіт у відповідності до ст. 114 Закону №1058, а у випадку призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 не досягненням 50-річного віку.

Представник відповідача у відзиві вказує, що за доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового та пільгового стажу позивача зараховано всі періоди, які в сукупності становлять 44 роки 04 місяці, в тому числі до стажу на підземних роботах із необхідних 25 років зараховано лише 11 років 09 місяців, а пільговий стаж за Списком №1 - 17 років 01 місяць. Позивач помилково вважає, що його заява на призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглядалася у відповідності до норм Закону №213 від 02.03.2015.

Ухвалою Одеського окружним адміністративним суду від 05.01.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату №458 від 07.09.2023 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу справі між суддями справу №420/18618/22 передано для розгляду головуючому судді Марину П.П.

18.09.2023 року ухвалою суду прийнято до провадження справу №420/18618/22 та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Як зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем, 13.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

За результатами розгляду такої заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 20.10.2022 прийнято рішення №34 про відмову у призначенні пенсії з тих підстав, що до пільгового стажу не зараховано період роботи з 20.11.2007 по 11.03.2009, оскільки не надано наказ про результати атестації робочого місця за вказаний період. Також у рішенні зазначено, що страховий стаж становить 42 роки 4 місяці, пільговий стаж становить 10 років 5 місяців.

Також позивачем до пенсійного органу подано 10.11.2022 року клопотання, у якому просив надати розшифровку відмови у призначення пенсії та розрахунок стажу.

10.11.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №34 на заміну рішення №34 віід 20.10.2022, в якому зазначено: «…Вік заявника 45 років.

Страховий стаж особи становить 44роки 4 місяця.

На підземних роботах (25 років) пільговий стаж особи становить 11 років 9 місяців.

Пенсійний вік визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 1) становить 50 років.

Необхідний пільговий стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, визначений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1) становить 10 років.

Пільговий стаж за Списком № 1 для визначення права на пенсію особи становить 17 років 1 місяць.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи.

Працює з 20.11.2007 року. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 16.05.2027 року На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує».

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, вважаючи, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 3 Основного Закону України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Так, позивач вважає, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та о таку пенсію йому не призначено у зв`язку із не зарахуванням відповідачем йому:

- до пільгового стажу часу навчання у вищому навчальному закладі «Красноармійському філіалі Донецького державного технічного університету» з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року;

- до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи на відокремленому підрозділі «ШАХТА «КАПІТАЛЬНА» державного підприємства "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" з 03.08.2016 року по 31.03.2022 року;

- до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи на відокремленому підрозділі «ШАХТА "КАПІТАЛЬНА» державного підприємства «МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ» з 31.03.2022 року по 13.10.2022 року.

Суд зазначає, що зважаючи на зміст оскаржуваного рішення, в якому вказано про страховий стаж позивача 44 роки 4 місяці, враховуючи те, що у розрахунку стажу для призначення пенсії, який наявний у матеріалах справи, зазначено стаж на право позивача на призначення пенсії 27 років 3 місяці 8 днів, суд доходить висновку, що період роботи позивача з 31.03.2022 року по 13.10.2022 року враховано ОСОБА_1 до страхового стажу.

Водночас, як вбачається з розрахунку стажу для призначення пенсії, позивачу не враховано періоди роботи на відокремленому підрозділі «ШАХТА «КАПІТАЛЬНА» державного підприємства "МИРНОГРАДВУГІЛЛЯ" з 03.08.2016 року по 31.03.2022 року та з 31.03.2022 року по 13.10.2022 року до пільгового стажу за Списком №1.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

За п. «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

У пункті 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційний суд зазначив, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а у пункті 3 - що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788-XII (у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. «а» ч.1 ст. 13 Закону № 1788-XII мають бути дотримані дві умови:

1) досягнення пенсійного віку 50 років;

2) наявність стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1.

Відповідно до пункту 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до трудової книжки позивача НОМЕР_1 , позивач 28.11.2007 року був прийнятий гірським майстром з повним робочим днем в шахті у ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», яке перейменоване на даний час у відокремлений підрозділ «Шахта «Капітальна» державного підприємства «Мирноградвугілля». Останній запис у трудовій книжці позивача датований 23.03.2011 року щодо переведення позивача начальником зміни виробничої служби.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» державного підприємства «Мирноградвугілля» від 30.09.2022 №691, позивач у період з 30.08.2016 року по теперішній час працює начальником зміни підземним.

Водночас, у такій довідці на відмін від запису про період роботи позивача начальником зміни, зайнятим на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік, яка передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1.1г (постанова КМУ №36 від 16.01.2003) у період з 23.03.2011 року по 02.08.2016 року, останній період роботи позивача з 03.08.2016 року роботодавцем не віднесено до робіт, передбачених Списком №1.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Наказом міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 р. передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992 р.

Тобто в період роботи позивача необхідно застосовувати Список 1, який був чинний у цей період.

Згідно Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, що чинний на спірний період роботи позивача, не вбачається, що професія «начальник зміни підземний» за якою позивач працював, відносяться до професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивачем до пенсійного органу та до суду не надано доказів на підтвердження того, що у період з 03.08.2016 по дату звернення за призначенням пенсії він працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, а тому у цій частині позовних вимог суд вважає за доцільне позивачу відмовити.

Щодо зарахування до пільгового стажу період навчання позивача у ВНЗ суд зазначає.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України № 103/98-ВР «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Також період військової служби зараховується до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому період навчання може бути зарахований до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі і прирівнюється до роботи, яка слідувала після навчання, за умови того, що після закінчення відповідного навчального закладу особо влаштовується на роботу саме за набутою професією.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11.07.2022 року у справі №160/6695/21.

Так, як вбачається з диплому серії НОМЕР_2 від 08.06.1999 та трудової книжки позивача він у період з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року навчався у навчальному закладі Красноармійському філіалі Донецького державного технічного університету за спеціальністю гірниче обладнання.

Також згідно трудової книжки позивача ОСОБА_1 30.07.1999 року був прийнятий гірським майстром підземним з повним робочим днем в шахті, де пропрацював до 28.09.2007 року та такий період роботи позивача зарахований відповідачем до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відтак, зважаючи на те, що між закінченням позивачем навчального закладу та його працевлаштуванням за набутою професією минуло менше трьох місяців, період навчання позивача з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року повинен враховуватись до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільговій основі, зважаючи н те, що оскаржуване рішення не містить відмови у зарахуванні позивачу до пільгового стажу періоду його навчання, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, часу навчання ОСОБА_1 з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року у Красноармійському філіалі Донецького державного технічного університету та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу час ОСОБА_1 з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року у Красноармійському філіалі Донецького державного технічного університету.

Щодо вимог позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняти рішення про призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах з 13.10.2022 року відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20-а, відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 13.10.2022 року за № 2104, суд зазначає.

Так, з матеріалів справи вбачається наявність у позивача як стразового стажу більше 20 років, так і 10 років пільгового стажу на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Водночас, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на дату звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VІІІ не досягнув встановленого такою статтею пенсійного віку 50 років, а тому у вимогах позивача щодо зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умова суд вважає за доцільне відмовити.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

З урахуванням того, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, часу навчання ОСОБА_1 з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року у Красноармійському філіалі Донецького державного технічного університету.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу час навчання ОСОБА_1 з 01.09.1994 року по 08.06.1999 року у Красноармійському філіалі Донецького державного технічного університету.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, (, 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Суддя П.П. Марин