Справа № 420/29363/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул.28 Армії, 6, м. Херсон, 73005) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУ ПФУ), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ від 11.10.2023 №8874/03-16; зобов`язати ГУ ПФУ призначити йому - ОСОБА_1 , пенсію за вислугу років згідно п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 05.10.2023, здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених коштів.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що пенсійний орган безпідставно відмовив йому в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ), на підставі відсутності у нього права на призначення пенсії за вказаною нормою, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії.

Позивач наголошує, що згідно з поданням Департаменту з питань виконання кримінальних покарань його вислуга років у пільговому обчисленні складає 30 років 10 місяців 19 днів, а тому відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років з підстав відсутності стажу.

Позивач посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.04.2021 року по справі №480/4241/18 та від 03.03.2021 року по справі №805/3923/18-а, зазначає, що в календарну вислугу років для призначення пенсії зараховується вислуга на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 30.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник ГУ ПФУ надав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що позивач не має права на призначення пенсії на підставі п. «а» ст.12 Закону №2262-ХІІ, оскільки вислуга позивача в календарному обчисленні становить 23 роки 06 місяців 04 дні. Представник зауважує, що норми Постанови КМУ від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» також передбачають застосування при призначенні пенсій саме вислуги років у календарному обчисленні.

Представник зазначає, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі, до цієї вислуги зарахування стажу у пільговому обчисленні законом не передбачено. В підтвердження своєї позиції наводить правові висновки у постановах Верховного Суду від 27 березня 2028 року у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі №1840/2247/18, від 22 серпня 2019 року у справі 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі 720/10827/16-а.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Наказом від 11.05.2022 року №43/ОС підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальника відомчої пожежної команди відомчої пожежної охорони, звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України з 12.05.2022 за п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням).

Згідно з наказом від 11.05.2022 року №43/ОС вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає 23 роки 06 місяців та 04 дні, у пільговому обчисленні 30 років 10 місяців 19 днів (а.с.12).

05.10.2023 року до ГУ ПФУ надійшла заява та пакет документів ОСОБА_1 , наданих Департаментом з питань виконання кримінальних покарань про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ. За результатами розгляду наданих документів ГУ ПФУ прийняло оскаржуване рішення у якому, зазначає, що пунктом «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону) незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2022 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 років у календарному обчисленні і більше.

Рішенням від 11.10.2023 №8874/03-16 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років на момент звільнення зі служби (а.с. 14). Вказане рішення було направлено позивачу разом з супровідним листом №2100-0307-8/34091 від 18.10.2023 року (а.с. 13).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України №2262-ХІІ. Відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» ст.1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Статтею 17 Закону України №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а ст.17-1 Закону встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі - Постанова №393). Саме цей Порядок визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Разом з тим, як Законом №2262-XII, так і Постановою №393 не визначено та не передбачено таких понять як пільгове обчислення вислуги років, пільгова пенсія, пільгова вислуга років або загальна вислуга років. Отже, статтею 12 Закону № 2262-XII визначені умови, за яких пенсія призначається саме за вислугу років.

Згідно з Постановою №393 пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією Постановою умовам (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).

Поняття вислуга років, яка обчислюється у будь-якому випадку календарними роками та місяцями, застосовується як до осіб, які не мають пільгових умов на призначення пенсії за Законом № 2262-XII, так і до осіб, що мають такі пільгові умови.

Відповідно до розрахунку вислуги років для призначення ОСОБА_1 пенсії календарна вислуга склала 23 роки 06 місяців та 04 дні, пільгова 30 років 10 місяців 19 днів (а.с.12).

З урахуванням пільгової вислуги років, загальна вислуга років позивача, визначена з дотриманням Закону №2262-XII, Порядку №393 складає 30 років 10 місяців 19 днів та є достатньою для призначення пенсії за вислугу років за п. «а» ст.12 Закону №2262-XII.

В силу приписів ч.5 ст.242 КАС України Суд при вирішенні даної справи застосовує правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а, від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18, від 22.06.2023 року у справі №480/4288/21.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, що висловлена в постанові від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. При цьому Верховним Судом вказано на необґрунтованість висновку про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Також у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18 зазначено, що статтею 1 Закону №2262-XII передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон №2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом №2262-XII календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

Проаналізувавши вищезазначені норми Верховний Суд зробив наступні правові висновки: - в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів); - для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Таким чином, зважаючи на те, що на момент звільнення позивача ОСОБА_1 його вислуга років в пільговому обчисленні становила 30 років 10 місяців 19 днів, тому останній мав право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII та Постанови №393.

При цьому, доводи відповідача, що право на пенсію за вислугу років виникає виключно у разі вислуги років в календарному обчисленні є безпідставними, оскільки ст.17-1 Закону №2262-ХІІ та Порядок №393 встановлюють правило, за яким при визначенні права на пенсію може бути застосована вислуга років у пільговому обчисленні.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій)

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення №5-рп/2002).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ від 11.10.2023 року № 8874/03-16 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та про задоволення позовних вимог в цій частині.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ призначити пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 05.10.2023 року, виходячи з наступного.

При винесенні рішення судом враховується, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу і суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем було протиправно відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за вислугу років виключно через відсутність необхідної календарної вислуги років, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звільнення зі служби та звернення із заявою про призначення пенсії мав необхідну кількість вислуги років, розрахованої у пільговому обчисленні, у зв`язку із чим набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-ХІІ, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.

Статтею 48 Закону №2262-ХІІ визначено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Відповідно до п.1.8. розділу І Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно з п. «б» ч.1 ст.50 Закону №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а","в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Відповідно до частини третьої статті 50 Закону №2262-ХІІ пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Враховуючи, що позивач звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України 12.05.2022 року, а звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«а» ст.12 Закону №2262-ХІІ 05.10.2023, тому днем звернення позивача за призначенням пенсії є саме 05.10.2023, і з урахуванням вимог статей 48 та 50 Закону №2262-ХІІ позивач має право на призначення пенсії.

Таким чином, та з урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ призначити з 05.10.2023 року позивачеві пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не підлягають задоволенню вимоги позивача «здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених коштів» як неспроможні у зв`язку з тим, що пенсія позивачу не була призначена, не нарахована і не виплачувалась взагалі. Предметом спору у цій справі є дії пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ від 11.10.2023 №8874/03-16, зобов`язання ГУ ПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно п. "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 05.10.2023 року.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з квитанцією, наявною в матеріалах справи, позивач за подання адміністративного позову сплатив 858,88 грн судового збору (а.с.15).

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 700,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. 28 Армії, 6, м. Херсон, 73005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 11.10.2023 №8874/03-16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з п."а" ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 05.10.2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 700,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва