Справа № 460/23797/23
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2023 року м. Рівне №460/23797/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

Державна установа "Полицька виправна колонія (№76)" звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Рівненській області №Ю-2200 від 09.08.2023 в розмірі 685176,03 грн та визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023.

Ухвалою суду від 11.10.2023 звільнено позивача від сплати судового збору в сумі 10277,64 грн; прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що вимога Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2200 від 09.08.2023 в розмірі 685176,03 грн сформована з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст.4 та ч.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а також порушено вимоги Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №449 від 20.04.2015, оскільки відсутній акт перевірки та інше. Також вказує, що вживались заходи досудового врегулювання спору, однак рішенням №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023 залишено скаргу без розгляду, яку також вважає протиправною. За наведеного, вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в обґрунтування заперечень покликається на те, що вимога №Ю-2200-1700 від 09.08.2023 про сплату боргу (недоїмки) виставлена згідно з вимогами чинного податкового законодавства, оскільки позивачем не виконано вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Зауважує, що згідно даних інтегрованої картки платника загальна сума заборгованості, станом на 09.08.2023, становила 685170,03 грн, яка виникла внаслідок несплати сум єдиного внeскy згідно поновлених після узгодження в судовому порядку по справі №460/2231/19, а також самостійно задекларованих, але не сплачених сум за звітом № вiд 18.04.2023. За наведеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Станом на 09.08.2023, загальна сума заборгованості Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" становила 685176,03 грн, яка виникла внаслідок:

поновлення викл/скасованих в поточному році ШС ЄВ, рішення про застосування ШС за донарахування або своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 25.01.2019 по рішенню суду про підтвердження донарахованих сум №460/2231/19 від 21.03.2023 (в сумі 403113,24 грн);

самостійно нарахованих платником по строку згідно декларації терміном сплати поточний рік, податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску № від 18.04.2023 з терміном сплати 10.05.2023 (в сумі 96564,90 грн, 90417,12 грн та 95080,77 грн).

09.08.2023 податковим органом сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2200-1700, якою зобов`язано позивача сплатити суму боргу (недоїмки) у розмірі 685176,03 грн зі сплати ЄСВ (з яких 282062,79 грн недоїмки та 403113,24 грн штрафу).

25.08.2023 позивачем подано скаргу до ДПС України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2023 №Ю-2200-1700.

Рішенням ДПС України №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023 залишено скаргу без розгляду у зв`язку з її поданням неуповноваженою особою.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 позов Державної установи Полицька виправна колонія (№76) до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними і скасування рішень задоволено повністю. Визнано протиправними і скасовано рішення № від 25.01.2019 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2019 №Ю-05.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 залишено без змін.

Однак, постановою Верховного суду від 02.05.2022 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №460/2231/19, яке набрало законної сили 21.03.2023, у задоволенні позову Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.01.2019, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2019 №Ю-05 відмовлено.

Позивач не погоджуюсь з правомірністю виставлення вимоги №Ю-2200-1700 від 09.08.2023 про сплату боргу (недоїмки) та вважаючи протиправним рішення про результати розгляду скарги №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI.

За змістом п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно із абзацом другим пунктом 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Права та обов`язки платника єдиного внеску встановлено у статті 6 Закону № 2464-VI.

Відповідно до пункту першого частини другої вказаної статті Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Ч. 3 ст. 9 Закону № 2464-VI передбачено, що обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

В силу приписів статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 № 1129-IV (у редакціях, чинних у спірний період) одним із основних прав засуджених є право на оплачувану працю.

Відповідно до частини першої статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засуджені до позбавлення волі мають право працювати та залучаються до суспільно корисної праці у місцях і на роботах, визначених адміністрацією колонії, з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за строковим трудовим договором, що укладається між засудженим і виправною колонією (слідчим ізолятором), за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.

Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Праця засуджених до позбавлення волі регулюється законодавством про працю з особливостями, визначеними цим Кодексом.

Частиною першою статті 120 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною першою статті 60-1 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засуджені до обмеження волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

За правилами частин першої, другої статті 122 Кримінально-виконавчого кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Засуджені мають право на загальних підставах на призначення та отримання пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених законодавством про пенсійне забезпечення.

Засуджені до відбування покарання в місцях позбавлення волі, які залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковими трудовими договорами, є застрахованими особами, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а суми виплат, отримані ними, є базою для нарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

Право на працю засуджених до позбавлення волі реалізується шляхом укладення строкового трудового договору.

Згідно з статтями 118-121 Кримінально-виконавчого кодексу України, Кодексу законів про працю України, Закону України Про оплату праці з метою визначення умов праці та заробітної плати засуджених до обмеження волі або позбавлення волі (далі - засуджений), які тримаються в установах виконання покарань (далі - установа) та слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України Наказом Міністерства юстиції України від 07 березня 2013 року № 396/5 затверджено Інструкцію про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі (надалі також- Інструкція № 396/5).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 396/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) засуджені залучаються до праці: у центрах трудової адаптації; у майстернях, підсобних господарствах установ та слідчих ізоляторів; на підприємствах установ виконання покарань; на підприємствах державної або інших форм власності за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції відповідно до укладених угод між установою, де відбуває покарання засуджений, та замовником; на роботах з господарського обслуговування установ та слідчих ізоляторів.

Пунктами 2.1 - 2.2 Інструкції № 396/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що засуджені до обмеження волі залучаються до праці на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою. Праця засуджених до обмеження волі регулюється законодавством про працю, за винятком правил прийняття на роботу, звільнення з роботи, переведення на іншу роботу.

Відповідно до пункту 3.7 Інструкції № 396/5 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) засудженим, які відбувають покарання у виправних центрах, виховних колоніях, дільницях соціальної реабілітації виправних колоній, колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, а також засудженим жінкам, яким дозволено проживання за межами виправної колонії, на особовий рахунок зараховується незалежно від усіх відрахувань не менш як сімдесят п`ять відсотків нарахованого їм місячного заробітку.

Праця засуджених оплачується відповідно до її кількості і якості. Підприємства установ розраховують тарифні ставки, посадові оклади для диференціації оплати праці залежно від професії і кваліфікації засуджених, складності й умов виконуваних ними робіт. Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати (пункт 5.1 Інструкції № 396/5).

Частинами 2-3 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За правилами частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, інформує про це платників єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до частини 5 статті 25 Закону № 2464-VI вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом. А за правилами частини 6 цієї статті, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Частиною 11 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

1) у разі ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на облік платниками єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", накладається штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

3) за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

5) за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

6) за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

7) за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання такої звітності, у порядку та розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення (ч.14 ст.25 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктами 2, 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування i сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 (далі Інструкція №449), у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІКС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Згідно з пунктом 5 розділу VI Інструкції №449 протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком податкового органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до податкового органу вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити податковий орган, який направив вимогу.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Податковий орган протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності):

пред`являє її до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»;

надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в органах Казначейства.

Якщо платник частково сплатив суми недоїмки та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення.

До сум боргу (недоїмки) платника, що подаються до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства, на вимогу про сплату боргу (недоїмки) за даними ІКС включаються також суми узгоджених з платником, але не сплачених у встановлений термін штрафів та пені.

У зазначених випадках податковий орган також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки, штрафів та пені. У разі звернення податкового органу з позовом про стягнення недоїмки, штрафів та пені до суду передбачені законом заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Згідно з пунктом 6 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 або іншими положеннями Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 або іншого положення Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Згідно з пунктом 7 розділу VI Інструкції №449, якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти:

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІКС станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі;

позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними ІКС станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, податковий орган подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

Як встановлено судом, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №460/2231/19, яке набрало законної сили 21.03.2023, у задоволенні позову Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.01.2019, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2019 №Ю-05 відмовлено.

За правилами частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина друга статті 370 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За правилами частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у справі №460/2231/19, яке набрало законної сили 21.03.2023, встановлено наступне.

Відповідно до наказу від 14.12.2018 №3092 та направлення від 14.12.2018 №4472/17-00-13-05 головним ревізором-інспектором Головного управління ДФС у Рівненській області проведено перевірку Державної установи Полицька виправна колонія (№76), за результатами якої складено Акт Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Державної установи Полицька виправна колонія (№76) () з питань дотримання законодавства щодо правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.10.2015 по 30.09.2018 та правильності обчислення, повноти та своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018 від 03.01.2019 №10/17-00-13-05/08564370 (далі іменується Акт перевірки).

Платником податків надано письмові заперечення від 18.01.2019 на Акт перевірки.

На підставі Акта перевірки фіскальним органом сформоване Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 25.01.2019 (далі іменується Рішення №), яким донараховано 1186852,75 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 587119,62 грн. Рішення № отримане платником податків 12.02.2019.

Актом перевірки встановлено порушення Державною установою Полицька виправна колонія (№76), зокрема:

пункту 2 статті 6, статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №2464-VI від 08.07.2010 (далі іменується Закон України №2464-VI) у період з 01.10.2016 по 31.12.2017 занижено суму нарахованого єдиного внеску на суму 1186589,13 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених, у тому числі по звітним періодам: жовтень 2016 30361,16 грн., листопад 2016 26427,04 грн., грудень 2016 23656,40 грн., січень 2017 55616,00 грн., лютий 2017 50688,00 грн., березень 2017 52096,00 грн., квітень 2017 52800,00 грн., травень 2017 54208,00 грн., червень 2017 42240,00 грн., липень 2017 52800,00 грн., серпень 2017 53504,00 грн., вересень 2017 54923,66 грн., жовтень 2017 61952,00 грн., листопад 2017 47872,00 грн., грудень 2017 45760,00 грн., січень 2018 53128,90 грн., лютий 2018 55696,08 грн., березень 2018 48324,54 грн., квітень 2018 46686,41 грн., травень 2018 53238,90 грн., червень 2018 45125,89 грн., липень 2018 58153,26 грн., серпень 2018 58153,26 грн., вересень 2018 63067,62 грн.; пункту 1 статті 4, пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 1 статті 7, пункту 5 статті 8 Закону України №2464-VI за січень 2016 року занижено суму єдиного внеску по додатковій базі нарахування із сум допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами на суму 263,62 грн.

Фіскальним органом також сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2019 №Ю-05 (далі іменується Вимога №Ю-05), якою зобов`язано позивача сплатити суму боргу (недоїмки) у розмірі 1186852,75 грн. зі сплати ЄСВ.

Між Державною установою Полицька виправна колонія (№76) (Виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Замовник) укладено Договір №Г-157 від 10.07.2017, відповідно до якого: Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту по взаємному узгодженню сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом з Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту, згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно заяви чи розрахунку потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 3 числа місяця, наступного за звітний період з наступною передачею в планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відроблений час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки в касу установи; Замовник проводить оплату праці згідно акту виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а в разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

Між Державною установою Полицька виправна колонія (№76) (Виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Замовник) укладено Договір №Г-245 від 01.10.2017, відповідно до якого: Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту по взаємному узгодженню сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом з Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту, згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно заяви чи розрахунку потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 3 числа місяця, наступного за звітний період з наступною передачею в планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відроблений час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки в касу установи; Замовник проводить оплату праці згідно акту виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а в разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця (а.с. 152 том 1).

Між Державною установою Полицька виправна колонія (№76) (Виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Замовник) укладено Договір №Г-155 від 04.07.2017, відповідно до якого: Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту по взаємному узгодженню сторін щоденно для виконання господарських робіт навантаження тирси; Виконавець приймає участь разом з Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту, згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; Замовник веде табелі на робітників із числа контингенту за фактично відпрацьований час на виробничому об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться шляхом внесення готівки в касу Виконавця, Замовник проводить оплату згідно Протоколу погодження розмірів оплати праці з урахуванням змін в законодавстві по оплаті праці; оплата за виконані роботи здійснюється згідно акту виконаних робіт не пізніше останнього числа звітного місяця.

Між Державною установою Полицька виправна колонія (№76) (Виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Замовник) укладено Договір №Г-154 від 29.06.2017, відповідно до якого: Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту по взаємному узгодженню сторін щоденно для виконання господарських робіт навантаження тирси; Виконавець приймає участь разом з Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту, згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; Замовник веде табелі на робітників із числа контингенту за фактично відпрацьований час на виробничому об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться шляхом внесення готівки в касу Виконавця, Замовник проводить оплату згідно Протоколу погодження розмірів оплати праці з урахуванням змін в законодавстві по оплаті праці; оплата за виконані роботи здійснюється згідно акту виконаних робіт не пізніше останнього числа звітного місяця.

Між Державною установою Полицька виправна колонія (№76) (Виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Замовник) укладено Договір №Г-17 від 01.02.2017, відповідно до якого: Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту по взаємному узгодженню сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом з Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту, згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно заяви чи розрахунку потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 3 числа місяця, наступного за звітний період з наступною передачею в планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відроблений час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки в касу установи; Замовник проводить оплату праці згідно акту виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а в разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця (а.с. 164 том 1).

Між Державною установою Полицька виправна колонія (№76) (Виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Замовник) укладено Договір №Г-281 від 01.11.2013, відповідно до якого: Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту по взаємному узгодженню сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом з Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту, згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно заяви чи розрахунку потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 3 числа місяця, наступного за звітний період з наступною передачею в планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відроблений час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки в касу установи; Замовник проводить оплату праці згідно акту виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а в разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця (а.с. 169 том 1).

Між Державною установою Полицька виправна колонія (№76) (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством Рафалівський кар`єр (Замовник) укладено Договір №Г-16 від 01.02.2017, відповідно до якого: Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту по взаємному узгодженню сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом з Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту, згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно заяви чи розрахунку потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 2 числа місяця, наступного за звітний період з наступною передачею в планово-економічний відділ Виконавця; Замовник веде табелі на робітників за фактично відроблений час на об`єкті; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця; Замовник проводить оплату праці згідно акту виконаних робіт; оплата виконаних робіт проводиться виходячи із діючої мінімальної заробітної плати, а в разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

Між Державною установою Полицька виправна колонія (№76) (Виконавець) та Публічним акціонерним товариством Рафалівський кар`єр (Замовник) укладено Договір №Г-106 від 03.06.2013, відповідно до якого: Виконавець надає в розпорядження Замовнику згідно з його розрахунків робочу силу з числа спецконтингенту по взаємному узгодженню сторін щоденно для виконання господарських робіт; Виконавець приймає участь разом з Замовником в комплектації осіб з числа спецконтингенту, згідно з наявністю спеціальностей, практичних навичок, а також враховуючи ступені їх виправлення; забезпечує своєчасний вивід робочої сили згідно заяви чи розрахунку потреби, яку надає Замовник; Замовник щомісячно проводить закриття нарядів-завдань до 2 числа місяця, наступного за звітний період з наступною передачею в планово-економічний відділ Виконавця; оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки в касу установи; Замовник проводить оплату праці згідно протоколу погодження оплати праці; Оплата виконаних робіт проводиться виходячи з мінімальної заробітної плати, а в разі її підвищення збільшується відповідно до чинного законодавства; перерахування коштів здійснюється не пізніше 3-го числа наступного місяця.

У вказані вище періоди залучено до роботи 1716 засуджених.

Як встановлено з умов договорів №Г-157 від 10.07.2017, №Г-245 від 01.10.2017, №Г-155 від 04.07.2017, №Г-154 від 29.06.2017, №Г-17 від 01.02.2017, №Г-281 від 01.11.2013, №Г-16 від 01.02.2017, №Г-106 від 03.06.2013 оплата виконаних робіт проводиться на основі підписаних Замовником нарядів-завдань та актів виконаних робіт, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або внесення готівки в касу установи.

Також, судом досліджено наявні в матеріалах справи акти виконаних робіт, табеля обліку робочого часу засуджених Державною установою Полицька виправна колонія (№76) за період з жовтня 2016 року по вересень 2018 року.

Так, з урахуванням матеріалів справи, Рівненський окружний адміністративний суд рішенням від 19.10.2022 у справі №460/2231/19 дійшов висновку, що оскаржені рішення № від 25.01.2019 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25.01.2019 №Ю-05 прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. За наведеного, у задоволенні позову відмовлено.

Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5 затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок № 5).

Розділом VI Порядку № 5 передбачено, що відображення в інформаційній системі показників податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску та іншої заборгованості, контроль за справлянням якої покладено на податкові органи, розстрочених (відстрочених) зобов`язань (боргів), а також списання боргу (заборгованості). Глава 1 цього розділу встановлює визначення первинних показників документів податкових органів, відображених в інформаційній системі, які підлягають перенесенню до ІКП.

Так, відповідно до пп.9-10 п.1 гл.1 розділу VI Порядку № 5 визначено, що до інформаційної системи заносяться первинні показники документів щодо наданих платнику розстрочень (відстрочень) заборгованості зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів), зокрема номер справи, дата відповідного рішення суду (у тому числі у справі про банкрутство), яким передбачено надання розстрочення (відстрочення), у тому числі, дата набрання рішенням суду законної сили; до інформаційної системи заносяться первинні показники документів, що є підставою для перенесення раніше визначених строків, скасування наданих розстрочень (відстрочень) заборгованості зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати платежів до бюджетів), серед яких номер справи, дата відповідного рішення суду (у тому числі у справі про банкрутство), яким передбачено перенесення раніше визначених строків, скасування розстрочення (відстрочення) заборгованості, дата набрання рішенням суду законної сили.

Після збереження в журналі розстрочень (відстрочень) інформації про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), сум заборгованості зі сплати єдиного внеску показники щодо термінів та чергових часток нарахувань розстрочення (відстрочення) із зазначенням реквізитів документів, що є підставою для їх надання, переносяться до ІКП.

Згідно з пунктом 54.1. статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Чч.2,3 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені положення податкового законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що сума боргу позивача зазначена у вимозі №Ю-2200-1700 від 09.08.2023 складає 685176,03, оскільки позивачем не сплачено суми єдиного внeскy згідно поновлених після узгодження сум в судовому порядку у справі №460/2231/19, а також самостійно задекларованих, але не сплачених сум за звітом № вiд 18.04.2023.

Тобто, оскаржувана вимога №Ю-2200-1700 від 09.08.2023 не формувалася за нових підстав, а фактично дублює (продовжує) попередню вимогу від 25.01.2019 №Ю-05, яка не скасована рішенням суду від 19.10.2022 у справі №460/2231/19.

Також судом встановлено, що оскаржувана вимога відповідає формі згідно з додатком 6 Інструкцієї №449, а тому доводи позивача зазначені у позовній заяві є безпідставними та судом відхиляються.

За наведеного, суд дійшов висновку, що Головне управління ДПС у Рівненській області в межах спірних правовідносин діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2200-1700 від 09.08.2023 в розмірі 685176,03 грн не підлягає скасуванню, відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником.

Податковий орган, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 20 календарних днів з дня отримання скарги на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) податкового органу може прийняти рішення про подовження строку розгляду скарги платника єдиного внеску понад встановлений строк, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника єдиного внеску до закінчення 20-денного строку. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платнику єдиного внеску не надсилається протягом 20-денного строку або протягом строку, подовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) податкового органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску з дня, наступного за останнім днем закінчення строків.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки (ч.14 ст.25 Закону № 2464-VI).

Як встановлено судом, 25.08.2023 позивачем подано скаргу до ДПС України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2023 №Ю-2200-1700. Рішенням ДПС України №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023 залишено скаргу без розгляду у зв`язку з її поданням неуповноваженою особою.

Суд звертає увагу, що саме по собі рішення №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023 жодних прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушує. Статус індивідуального акту правової дії в даному конкретному випадку має вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2023 №Ю-2200-1700.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15.

У п. 13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 по справі № 9901/393/19 визначено, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/393/19 (пункт 28).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року по справі №925/642/19 вказано, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому Велика Палата Верховного Суду не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам касаційної скарги (п. 54).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/4406/16 та у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18, від 22.04.2021 у справі №640/2291/20, від 13 квітня 2022 року у справі №620/3527/20.

За наведеного, суд зазначає, що рішення №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023 за результатами розгляду скарги щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2023 №Ю-2200-1700, не є таким, що прийняте у зв`язку з реалізацією управлінських повноважень, а є актом вирішення спору в досудовому порядку, не створює юридичного наслідку для позивача, а визнання цього рішення протиправним та його скасування не призведе до відновлення порушеного права.

Таким чином, в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи.

За наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки, ухвалою суду від 11.10.2023 звільнено позивача від сплати судового, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-2200-1700 від 09.08.2023 в розмірі 685176,03 грн та визнання протиправним та скасування рішення про результати розгляду скарги №26711/6/99-00-06-02-01-06 від 12.09.2023, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 грудня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Державна установа "Полицька виправна колонія (№76)" (вул. Лісова, 10, с.Іванчі, Вараський район, Рівненська область,34375, ЄДРПОУ/РНОКПП 08564370)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м.Рівне, Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Н.В. Друзенко