Справа № 205/13858/23
Суддя: Терещенко Т. П.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/205/103/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Кривозуб О.С.,

представника позивача Марусич Л.М.,

відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Козиревич О.С., які приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області до громадянина ОСОБА_2 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що громадянин Туркменістану ОСОБА_3 здійснив в`їзд на територію України 04 вересня 2018 року через КПП «Харків» з метою навчання та документувався посвідкою на тимчасове проживання серії НОМЕР_1 з терміном дії до 11 вересня 2019 року. Зазначає, що в ході проведення цільових профілактичних заходів направлених на протидію нелегальній еміграції уповноваженими особами ГУ ДМС у Дніпропетровський області виявлено порушення міграційного законодавства відповідачем, який здійснив в`їзд на територію України на підставі ч. 16 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Втративши підстави для подальшого перебування на території України, ОСОБА_3 ухилився від виїзду з України, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не звертався. Вказує, що за фактом порушення строку перебування в Україні щодо відповідача 14 грудня 2023 року було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн., який ним було сплачено, а постанову не оскаржено. Зазначає, що 14 грудня 2023 року щодо відповідача прийнято рішення №014528 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким його зобов`язано залишити територію України до 17 грудня 2023 року, але відповідач, який був ознайомлений з вищевказаним рішенням, до 17 грудня 2023 року не виїхав за межі території України, тобто, рішення не виконав, тим самим порушив правила перебування іноземців на території України і перейшов у нелегальне становище. З урахуванням вищевикладеного, просила суд затримати і помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні відповідача строком на шість місяців з метою забезпечення видворення за межі території України.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача Марусич Л.М. підтримала позов та наполягала на його задоволенні, а також надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, а також зазначила про неможливість відповідачем самостійно залишити країну без наявності у нього документів.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він проживає в Україні, мав посвідку на тимчасове проживання в України, строк дії якої закінчився. Через карантин та введення в країні воєнного стану не міг своєчасно продовжити посвідку на тимчасове проживання. Сплатив штраф за порушення правил перебування в Україні і намагався легалізуватися, але його було затримано і поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців і осіб без громадянства. Не заперечує щодо залишення країни, та зазначив про наявність у нього грошових коштів для придбання квитків. Просить його звільнити і надати можливість самостійно виїхати з країни.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила про передчасність звернення позивача з позовом до суду. Посилається на те, що відповідачу було надано замало часу для самостійного виїзду за межі країни, а позивачем не надано достатніх доказів його ухилення від виїзду за межі країни, а також не надано належних доказів підстав його затримання. Також просила врахувати пояснення представника позивача щодо можливості пришвидшення процедури повернення відповідача до країни його походження.

Заслухавши сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 7 статті 5 КАС України передбачено, що іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно із ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено, що громадянин Туркменістану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України 04 вересня 2018 року (а. с. 15).

Матеріалами справи підтверджено, що громадянин ОСОБА_2 був документований ГУ ДМС України в Дніпропетровській області посвідкою на тимчасове місце проживання серії НОМЕР_1 з терміном дії з 06 грудня 2016 року до 11 вересня 2019 року (а. с. 14).

Також судом встановлено, що 14 грудня 2023 року уповноваженими посадовими особами ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за фактом порушення правил перебування іноземців на території України (перевищення строку перебування більш як на 30 днів, ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування) щодо громадянина ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №005794, та постановою серії ПН МДН №005785 на відповідача накладено адміністративне стягнення за порушення вимог, передбачених ч. ч. 1.3 ст. 3, 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 203 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. (а. с. 16-18).

Крім того, на підставі рішення №014528 головного спеціаліста ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Тищенка О.О. від 14 грудня 2023 року громадянина ОСОБА_2 вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни (а. с. 20-22).

Матеріалами справи також підтверджено, що 20 грудня 2023 року головним спеціалістом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Гуменюком А.В. було складено протокол №МДН 000135 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП громадянина ОСОБА_2 , у зв`язку з вчиненням ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, та поміщено його до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають в Україні, ДМС України».

Як вбачається з матеріалів справи, згідно проведених перевірок за обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області громадянин ОСОБА_2 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався, а також відсутня інформація щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (а. с. 24).

Відповідно до п. 7 ч. 1ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно із ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 15 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Приписами ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

В судовому засіданні встановлено, що за весь час перебування на території України громадянин ОСОБА_2 із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, та відсутня інформація щодо визнання вищезазначеного громадянина Туркменістану біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, в силу положень ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Водночас, вищевказана норма ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» містить приписи про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Подібний висновок про застосування норм права викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі № 211/1113/18, від 19.05.2021 року у справі № 522/21025/17.

Підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Згідно із абз. 1 ч. 4 ст. 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Статтею 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країни де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, за правилами п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів - затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визначається Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 року №353/271/150.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач на момент його затримання 20 грудня 2023 року перебував на території України нелегально, без документів, які б надавали йому законне право перебування в України, що у сукупності з встановленими вище обставинами, невиконання ним добровільно рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну, породжує обґрунтовані сумніви щодо наявності у відповідача наміру добровільно залишити територію України та дає підстави вважати, що він перешкоджатиме проведенню процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Однак з урахуванням обставин справи, суд визначає строк в два місяці затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, який є, на думку суду, достатнім строком для видворення відповідача за межі території України.

Керуючись ст. ст. 5, 9,7 2-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області до громадянина ОСОБА_2 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити частково.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), строком на два місяці, з метою забезпечення видворення за межі території України.

Рішення суду в частині затримання громадянина Туркменістану ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 29 грудня 2023 року о 14 годині 00 хвилин.

Сторони:

Позивач: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу №7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, , місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Сергія Нігояна, буд. 75.

Відповідач: ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко