Справа № 569/23928/23
Суддя: Левчук О. В.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Левчука О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про скасування постанови ЕАС № 7202377 від 21.06.2023.

В обґрунтування позову зазначено, що постановою інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області, серії ЕАС №7202377 від 21.06.2023 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що 21.06.2023 о 09:18 годині в м.Рівне по вул. В`ячеслава Чорновола, 56, керуючи транспортним засобом SUBARU TRIBECA, номерний знак НОМЕР_1 , здійснила порушення проїзду регульованого пішохідного переходу, а саме проїхала на забороняючий червоно-жовтий сигнал світлофора, чим порушила вимоги п.8.7.3.є ПДР - Порушення проїзду на заборонний сигнал - поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інформацію про наступне вмикання зеленого сигналу. Позивачка вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. У вищевказаній постанові вказано ряд неправдивої інформації, зокрема: у графі «2» оскаржуваної постанови «місце розгляду справи» вказано: АДРЕСА_1 , проте дана інформація є неправдивою, спілкування позивачки з патрульними відбувалось 21.06.2023 по АДРЕСА_2 (що навпроти кафе «М`ясо в бокалі»); у графі «4» оскаржуваної постанови «особа, щодо якої розглядається справа» вказано адресу: АДРЕСА_3 - дана інформація неправдива, адреса проживання та реєстрації позивачки: АДРЕСА_4 ; у графі «8» оскаржуваної постанови, вказано: «права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено», написано рукою «від підпису відмовилась»; у графі «9» оскаржуваної постанови вказано: «копію постанови мною отримано. Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності», написано рукою «від підпису відмовилась». Вказане у графі «8» та «9» не відповідає дійсності, позивачка вказує, що їй взагалі не було роз`яснено ні її права, ні право на отримання правової допомоги, ні права на отримання копії постанови та порядку оскарження постанови. У розділі постанови «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» вказано, що позивачка рухалась по АДРЕСА_5 - також є неправдивою, оскільки у вказану дату вона взагалі не рухалась по вул.В. Чорновола, 56.

Позивачка зазначає, що не погоджується з рішенням інспектора викладеним в постанові, оскільки вважає себе невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, зокрема адміністративного, а постанову серії ЕАС № 7202377 від 21.06.2023 вона вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю факту події порушення ПДР (відсутності факту події адміністративного правопорушення) та через неповне з`ясування обставин справи інспектором УПП в Рівненській області, який розглядав матеріали адміністративного провадження.

Ухвалою суду від 11.12.2023 вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

27 грудня 2022 року представницею відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. На обґрунтування своїх заперечень щодо позову вказано, що 21.06.2023 о 09:18 годині в м.Рівне по вул. В`ячеслава Чорновола, 56, позивачка керуючи транспортним засобом SUBARU TRIBECA, номерний знак НОМЕР_1 , здійснила порушення проїзду регульованого пішохідного переходу, а саме проїхала на забороняючий червоно-жовтий сигнал світлофора, чим порушила вимоги п.8.7.3.є ПДР - Порушення проїзду на заборонний сигнал - поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інформацію про наступне вмикання зеленого сигналу. В результаті чого позивачка була зупинена інспекторкою роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшою лейтенанткою поліції Ярмошевич Наталією Михайлівною. Факт вчинення правопорушення підтверджується відео матеріалами, доданими до відзиву на позовну заяву. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено таке.

21 червня 2023 року інспекторкою роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції Рівненській області Департаменту патрульної поліції старшою лейтенанткою поліції Ярмошевич Наталією Михайлівною винесено постанову серії ЕАС № 7202377, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., з якої вбачається, що остання 21.06.2023 о 09:18 годині в м.Рівне по вул. В`ячеслава Чорновола, 56, позивачка керуючи транспортним засобом SUBARU TRIBECA, номерний знак НОМЕР_1 , здійснила порушення проїзду регульованого пішохідного переходу, а саме проїхала на забороняючий червоно-жовтий сигнал світлофора, чим порушила вимоги п.8.7.3.є ПДР - Порушення проїзду на заборонний сигнал - поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інформацію про наступне вмикання зеленого сигналу. Позивачкубуло притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. є) п. 8.7.3 ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні, на що і покликається позивачка, докази розгляду справи, як запис з нагрудної камери поліцейського: роз`яснення прав, пояснення правопорушника, що передбачено ст. 268 КУпАП.

Отже, відповідачами не доведено, що поліцейською була дотримана процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначена ст. 279 КУпАП, що в свою чергу призвело до порушення права позивача на ознайомлення з матеріалами справи, право давати пояснення та подавати докази, право на захист, під час винесення постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія оскаржуваної постанови, в якій відсутній підпис позивачки та відсутні належні та допустимі докази відмови позивачки від підпису.

Інших доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, відповідачами суду не надано.

Суд наголошує, що в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Таким чином, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 204/8036/16-а.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане вище, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП, відповідачем не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім того, за змістом ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Зважаючи нате,що судзадовольняє позовнівимоги,сплачений позивачемсудовий збірв сумі 536,80 грн необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7202377 від 21.06.2023про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: Управління патрульної поліції в Рівненській області (33000, м.Рівне, вул.Степана Бандери, буд.14а.) Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, (03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Повне судове рішення складене та підписане 28.12.2023.

Суддя Левчук О. В.