Справа № 200/6755/23
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року Справа№200/6755/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду, через систему «Електронний Суд», надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про:

- визнання протиправним та скасування Рішення № 97 від 16 жовтня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві ;

-зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби період роботи з 09.11.1993 по 01.05.2016 в органах податкової служби та перевести на пенсію за віком згідно із статтею 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року з дати звернення із відповідною заявою з 10.10.2023 та здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 10.10.2023 року №48/05-99-10-02 та № 49/05-99-10-02, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області.

В обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку із звільненням з посади держслужбовця, позивач 10.10.2023 року, через веб-портал, звернулась до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії перехід на пенсію, а саме з пенсії за віком , призначену відповідно до Закону України № 1058, на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу». Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 97 від 16 жовтня 2023 року їй було відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 20 років. Вважає рішення протиправним та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства.

Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області з позовом не погодилось та 06 грудня 2023 року надав відзив на позовну заяву зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що під час розгляду наданих позивачем документів, відповідно до заяви № 2213 від 10.10.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві винесено рішення №97 від 16.10.2023 про відмову в перерахунку пенсії - перехід з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу № 889-VІІІ від 10.12.2015, оскільки станом на 01.05.2016 позивачка не мала не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

18 грудня 2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що станом на 01.05.2016 року позивач не мала не менш як 10 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, а тому підстави для переведення позивача на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу відсутні.

Ухвалою суду від 27 листопада 2023 року поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано копії та докази.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області 09 липня 1997 року.

Наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у Донецькій області від 02.10.2023 року №383-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора Костянтинівського відділу інформаційних технологій управління інформаційних технологій за власним бажанням, у зв`язку із виходом на пенсію.

10.10.2023 року позивач, через веб-портал, звернулась до Пенсійного фонду із заявою про перехід з пенсії за віком , призначену відповідно до Закону України № 1058, на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу».

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві для розгляду заяви позивача від 10.10.2023 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.10.2023 року № 97 відмовлено ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що станом на на 01.05.2016 заявниця не мала не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києв позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби визначають норми Закону України «Про державну службу».

Наразі є чинним Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, проте зберігають чинність деякі положення ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, які застосовується до осіб, вказаних у п. 10 та п. 12 розд. XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ право на пенсію державного службовця мали особи, які:

- досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

- мали стаж державної служби не менш як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон № 889-VIII.

Після 01.05.2016 пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до ст. 90 Закону № 889-VІІІ здійснюється за Законом № 1058-IV.

Водночас, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Так, за приписами п. 10 розд. ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до п. 12 розд. ХІ Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на вказану дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби, незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але у порядку, який визначено для осіб, що мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 у справі № 607/9429/17 дійшов висновку про те, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме - щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Зокрема, як зазначив Верховний Суд у постанові, після 01.05.2016 у (тобто з дати набрання чинності Законом № 889-VІІІ) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ зберігають ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10 і п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а також вік і страховий стаж, що передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі № 265/3709/17 та від 19.03.2019 у справі № 357/1457/17.

Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" пенсійним органом визначена відсутність у неї необхідного стажу державної служби, оскільки до стажу державної служби періоду її роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховується.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, відповідач не вказав, які періоди роботи та з яких підстав не були зараховані позивачу до стажу державної служби.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.11.1984 року, позивач працювала:

з 09.11.1993 по 31.12.1993 контролер-ревізор I категорії Державної податкової інспекції по м. Дзержинську;

з 01.01.1994 по 31.01.1995 державний податковий інспектор[1]спеціаліст по комп`ютерам Державної податкової інспекції по м. Дзержинську;

з 01.02.1995 по 31.07.1995 старший державний податковий інспектор[1]спеціаліст по комп`ютерам Державної податкової інспекції по м. Дзержинську;

з 01.08.1995 по 13.11.1995 в.о.начальника відділу обробки інформації та комп`ютеризації Державної податкової інспекції по м. Дзержинську;

з 14.11.1995 по 25.11.1996 начальник відділу обробки інформації та комп`ютеризації Державної податкової інспекції по м. Дзержинську;

з 26.11.1996 по 24.02.1997 в.о.начальника відділу комп`ютеризації Державної податкової адміністрації у м. Дзержинську;

з 25.02.1997 по 30.04.1998 начальник відділу комп`ютеризації Державної податкової адміністрації у м. Дзержинську;

з 01.05.1998 по 05.06.2000 начальник відділу інформатизації Державної податкової інспекції у м. Дзержинську;

з 06.06.2000 по 24.06.2002 начальник відділу автоматизованого адміністрування податків Державної податкової інспекції у м. Дзержинську;

з 25.06.2002 по 31.07.2003 начальник управління інформатизації та обліку Державної податкової інспекції у м. Дзержинську (наказ від 25.06.2002 №33.1- л) ;

з 01.08.2003 по 18.11.2003 в.о. начальника відділу автоматизації процесів оподаткування Державної податкової інспекції у м. Дзержинську;

з 19.11.2003 по 31.12.2004 начальник відділу автоматизації процесів оподаткування Державної податкової інспекції у м. Дзержинськ;

з 04.01.2005 по 08.09.2005 завідувач сектору обліку платників податків Дзержинського відділення Горлівської об`єднаної державної податкової інспекції;

з 09.09.2005 по 31.03.2006 головний державний податковий інспектор відділу інформатизації процесів оподаткування Горлівської об`єднаної державної податкової;

з 01.04.2006 по 14.05.2006 в.о. начальника відділу інформатизації процесів оподаткування Державної податкової інспекції у м. Дзержинську;

з 15.05.2006 по 05.03.2012 начальник відділу інформатизації процесів оподаткування Державної податкової інспекції у м. Дзержинську;

з 06.03.2012 по 31.07.2013 начальник відділу інформатизації та обліку платників податків Державної податкової інспекції у м. Дзержинську Донецької області Державної податкової служби;

з 01.08.2013 по 03.08.2015 завідувач сектору IT та обліку платників податків Дзержинського відділення Горлівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області;

з 04.08.2015 по 29.02.2016 завідувач сектору IT Дзержинського відділення Горлівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 01.03.2016 по 04.05.2016 головний державний інспектор Дзержинського відділення Горлівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 05.05.2016 по 11.05.2017 головний державний інспектор Дзержинського відділення Артемівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 12.05.2017 по 16.10.2018 головний державний інспектор Торецького відділення Костянтинівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області;

З 17.10.2018 по 21.11.2018 - старший державний інспектор Костянтинівського відділу адміністрування податків i зборів з фізичних ociб Костянтинівсько[1]Дружківського управління Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 22.11.2018 по 01.10.2019 старший державний інспектор Торецької державної податкової інспекції Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДФС у Донецькій області;

з 02.10.2019 по 03.08.2020 старший державний інспектор Торецької державної податкової інспекції Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 04.08.2020 по 09.09.2020 старший державний інспектор Костянтинівської державної податкової інспекції Костянтинівсько-Дружківського управління Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 10.09.2020 по 21.01.2021 - старший державний інспектор Костянтинівської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області;

з 22.01.2021 по 07.06.2021 - старший державний інспектор Костянтинівської державної податкової інспекції Головного yпpaвлiння ДПС у Донецькій області;

з 08.06.2021 по 07.11.2022 головний державний інспектор Костянтинівського сектору електронних сервісів управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Донецькій області;

08.11.2022 по 05.10.2023 головний державний інспектор Костянтинівського відділу інформаційних технологій управління інформаційних технологій.

Також в зазначеній вище трудовій книжці наявні записи про присвоєння позивачу спеціальних звань:

- 21.11.1994 присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби ІІІ рангу (Запис 11);

- 04.01.1998 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби ІІ рангу (Запис 14);

- 25.02.2002 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу (Запис 18);

- 07.10.2004 - присвоєно спеціальне звання радник податкової служби ІІІ рангу (Запис 22);

- 08.10.2007 - присвоєно спеціальне звання радник податкової служби ІІ рангу (Запис 29);

- 01.08.2013 -присвоєно 11 ранг державного службовця в межах 6 категорії посад державних службовців (Запис 32);

- 31.12.2013 - присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної служби ІІ рангу (Запис 33); - 02.10.2019

- присвоєно 5 ранг державного службовця (Запис 49)

Записи у трудовій книжці за спірний період здійснені належним чином та не мають дефектів їх вчинення, що не заперечується відповідачем.

01.03.1994 року позивачем прийнята присяга державного службовця (запис №10).

Отже, стаж державної служби позивача складає 29 років 10 місяців 26 днів.

Суд зазначає, що стаття 25 Закону № 3723-XII («Класифікація посад») не передбачає зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Поряд із цим, зарахування проходження військової служби до цього стажу передбачається актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (який діяв до 01.05.2016р.) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Крім того, відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку про необхідність включення спірних періодів роботи позивача згідно відомостей трудової книжки позивача до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.

Присвоєння посадовим особам податкових органів спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не скасовує викладених вище положень щодо включення спірних періодів роботи до стажу державної служби.

Таким чином, оскільки позивач досягла пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону №1058 (60 років), має наявний страховий стаж, при цьому позивач має стаж на посаді державної служби станом на момент звернення більше 10 років, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палата Верховного Суду, висловленому у постанові від 13.02.2019р. у справі № 822/524/18.

Висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, що відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача у переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної згідно Закону №1058 на пенсію за віком державного службовця, у зв`язку із чим рішення Головного управління належить визнати протиправним та скасувати.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

У даному випадку відповідно до матеріалів справи, спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято саме Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві, отже, саме цей територіальний орган розглянув подану позивачем заяву з документами по суті.

За наведених обставин, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, враховуючи те, що саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято спірне рішення суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом:

- визнання протиправним та скасування Рішення № 97 від 16 жовтня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві яким яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 889-VIII;

-зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» починаючи з 10.10.2023 року зарахувавши до до стажу державної служби період роботи з 09.11.1993 року по 01.05.2016 року в органах податкової служби.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок розміру пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 10.10.2023 року №48/05-99-10-02 та № 49/05-99-10-02, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області, суд зазначає, що відповідачем відомості, наведені у вказаних довідках не оцінювались, а тому така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.12.2023 року по справі №600/947/23-а.

При прийнятті рішення суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позовна заява подана до суду через систему «Електронний Суд», а отже, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що з відповідача треба стягнути належну суму судового збору у розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 97 від 16 жовтня 2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві яким яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 889-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, б. 16; ) перевести ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» починаючи з 10.10.2023 року зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 09.11.1993 року по 01.05.2016 року в органах податкової служби.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, б. 16; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати з сплати судового збору у розмірі 858,88 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова