Справа № 160/33505/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 грудня 2023 р.Справа № 160/33505/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук-Борисенко Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» про зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

21.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет», в якому просить суд:

- признати діяльність посадових осіб відповідача ДВНЗ УДХТУ у сфері надання житлово-комунальних послуг нечесною підприємницькою практикою щодо позивача;

- стягнути з відповідача ДВНЗ УДХТУ на користь ОСОБА_1 19 943,45 грн зайво сплачені кошти за не надані житлові послуги, - «заробітна плата персоналу, додаткові послуги на утримання та функціонування гуртожитків», завищену плату за електроенергію згідно кошторису за період з 18.11.2022 року по 31.12.2023 року; 16 122,78 грн пеню за не надані житлово-комунальні послуги «заробітна плата персоналу, додаткові послуги на утримання та функціонування гуртожитків», завищену плату за електроенергію згідно кошторису станом на 01.07.2023 року; 19 933,45 грн + 16 122,78 грн = 36 066,23 грн. моральної шкоди; за порушення умов договору між ОСОБА_1 і відповідачем ДВНЗ УДХТУ стягнути з відповідача штраф у розмірі 19 943,45 грн, який зарахувати до державного бюджету.

Відповідно до п.п. 3, 4, 6 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про те, що справа не підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір у розумінні пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються положеннями Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року.

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. А згідно зі статтею 12 цього ж Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Таким чином, взаємовідносини між позивачем та відповідачем (як господарюючим суб`єктом) не є публічно-правовими, оскільки, такі правовідносини ґрунтуються на договірних засадах, а тому порушені позивачем питання перебувають поза межами адміністративної юрисдикції.

Згідно вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

У пункті 24 рішення в справі Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі Занд проти Австрії від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають розгляду за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Отже, цей позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить розглядати в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом за правилами підсудності, визначеними статтями 26-30 ЦПК України.

За викладених обставин суддя дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі, оскільки остання має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 7, 19, 170, 171, 248, 256, 379 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати ініціатору звернення разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко