Справа № 380/25728/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 рокусправа № 380/25728/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить суд:

-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у виплаті пенсії ОСОБА_1 з обмеженням максимальним розміром, у тому числі за рахунок недоплати індексації, а також у ненарахувані та не виплаті щомісячних доплат у сумі 2000 грн., передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021, протиправними;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.09.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без застосування обмеження пенсійних виплат максимальним розміром, та з урахуванням щомісячних доплат до пенсії, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у сумі 2000грн., та з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», а також з 01.03.2023 на підставі Постанови від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

01.04.2018 позивачу перераховано пенсію з 01.01.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018. Підвищення пенсії внаслідок цього перерахунку складало 11236,05грн.

Позивач зазначає, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захисту окремих категорій осіб» вона має право на отримання пенсії з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00грн., оскільки від відноситься до осіб, яким пенсію призначено після 01.03.2018.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №380/10645/22 відповідач перерахував пенсію позивача з 01.04.2019 із грошового забезпечення, зазначеного в довідці від 25.01.2022 №774.

Відтак, з 01.04.2019 позивачу перераховано пенсію та призначено до виплати 19340,00грн.

Через зазначений перерахунок, оскільки розмір пенсії позивача збільшився більше, ніж на 2000,00грн., відповідач відмовив позивачу у виплати цих 2000,00грн. до перерахованої суми пенсії у розмірі 19340,00грн.

Позивач не погоджується з позицією відповідача щодо відмови у виплаті такої доплати у зазначеному розмірі, оскільки, на думку позивача, рішенням суду відновлено виплату пенсії позивача у належному розмірі, а тому немає підстав стверджувати, що після виконання рішення суду розмір пенсії збільшився. Також позивач звертає увагу на те, що оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Також, як зазначає позивач, при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2022 та з 01.03.2023 відповідач обмежив її максимальним розміром. Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду.У зв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задоволити повністю.

Ухвалою від 08.11.2023 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не надав.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд встановив таке.

ОСОБА_1 , вдова ОСОБА_2 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та з 18.10.2019 отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Фінансово-економічним управлінням Служби зовнішньої розвідки України виготовлено довідку від 25.01.2022 №774 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 за нормами, чинними на 05.03.2019, за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді начальник управління, відповідно до якої грошове забезпечення ОСОБА_2 складається з:

- посадовий оклад 9 590 грн.;

- оклад за військовим званням «полковник» 1480,00грн;

- надбавка за вислугу років 45 % 4981,50грн.;

- надбавка за особливості проходження служби 50 % 8025,75грн.;

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15 % 1438,50грн.;

- премія 30 % 2877,00грн;

Всього: 28392,75грн.

Позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою від 17.02.2022 про проведення перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 22.03.2022 №3380-3187/К-52/8-1300/22 повідомило про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки від 25.01.2022 №774, оскільки після визнання протиправними та скасування п. п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», Уряд не приймав інших рішень про умови та порядок проведення перерахунку пенсії.

Вважаючи поведінку відповідача такою, що порушує її право на перерахунок пенсії, позивач звернулась в суд за його захистом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №380/10645/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести з 18.10.2019 перерахунок пенсії позивачу, як особі, яка отримує пенсію в разі втрати годувальника на підставі довідки Фінансово економічного управління Служби зовнішньої розвідки України від 25.01.2022 №774 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.92 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, та здійснити її виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №380/10645/22 з Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі поданої довідки від 25.01.2022 №774.

Відтак, з 01.04.2019 позивачу перераховано пенсію та призначено до виплати 19340,00грн.

Через зазначений перерахунок, оскільки розмір пенсії позивача збільшився більше, ніж на 2000,00грн., відповідач відмовив позивачу у виплаті цих 2000,00грн. до перерахованої суми пенсії у розмірі 19340,00грн.

Відповідач листом повідомив, що на підставі рішення суду від 08.09.2022 у справі №380/10645/22 позивачу проведений перерахунок пенсії, тому щомісячна доплата згідно з Постановою №713 відсутня.

Також відповідач провів перерахунок пенсії позивача на виконання Постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 №168. Після проведення вказаних перерахунків позивачу було обмежено пенсію максимальним розміром.

Вважаючи свої права порушеними такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Спір у цій справі стосується застосування норми абз.3 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №713 від 14.07.2021 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова №713) при перерахунку пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХII (далі Закон№2262-ХII).

Так, відповідно до абз.3 п. 1 Постанови №713 особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника»), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХII (далі Закон№2262-ХII) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, зазначена норма застосовується для перерахунку пенсій всім особам, пенсії яким були призначені відповідно до Закону №2262-ХII, тобто наслідком застосування згаданої норми є «масовий» характер перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим прирівняним до них особам.

У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) та набранням чинності з 01.03.2018 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704) було проведено так званий «масовий» перерахунок пенсій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, серед яких і позивачу.

З аналізу норм Постанови №103 та Постанови №704 видно, що «масовий» перерахунок пенсії на підставі п. 1 Постанови №103 проводився з 01.01.2018 з урахуванням трьох складових (окладу за посадою, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років) грошового забезпечення за відповідною/прирівняною посадою, що були визначені на підставі Постанови №704 станом на 01.03.2018.

Позивачу також було перераховано його пенсію, основний розмір якої з 01.01.2018 станом на 01.03.2018, що в грошовому еквіваленті склало 11236,05грн.

01.07.2021 було прийнято Постанову Кабінету Міністрів №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (Постанова №713).

Відповідно до абз.1 п.1 Постанови №713 постановлено установити з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

З 01.07.2021, на підставі норми абз.1 п.1 Постанови №713, позивачу як особі, якій пенсія за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ призначена до 01.03.2018, призначено доплату на суму 2000,00грн. до пенсії, розмір якої станом на 01.03.2018 становив 11236,05грн. (відповідно до інформації про перерахунок пенсії).

Отже, зазначені дії відповідача відповідали вимогам Постанови №713.

01.07.2022 відповідач перерахував розмір пенсії позивача за період з 01.04.2019.

Підставою для перерахунку пенсії у цьому випадку стало рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №380/10645/22 щодо перерахунку пенсії позивача на підставі довідки №744 від 25.01.2022 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 (інформація з Перерахунку пенсії).

Суд вважає цю підставу формальною.

Результатом цього перерахунку стало те, що розмір пенсії позивача збільшився з 11236,05грн.(станом на 01.03.2018) до 19340,00грн.(станом на 05.03.2019) через збільшення розміру грошового забезпечення, окремих його видів, встановленого станом на 05.03.2019 за посадою, яку займав позивач перед звільненням чи прирівняною до неї.

З огляду на проведений перерахунок пенсії позивача та збільшення розміру пенсії більше, ніж на 2000,00грн., відповідач припинив виплату доплати цих 2000,00грн.

Як вже зазначав суд вище, відповідно абзацу 3 п.1 Постанови №713 особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 р. (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 р. № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника»), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Таким чином, позивач відноситься до осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, а розмір його пенсії визначений відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р.; дата « 01 березня 2018» обумовлена тим, що саме станом на цю дату брався розрахунок грошового забезпечення для перерахунку пенсії всім тим особам, яким пенсія була призначена на підставі Закону №2262-ХІІ на виконання постанови №103, в тому числі і позивачу; позивач отримував призначену з 01.07.2021 доплату до пенсії в сумі 2000 грн. на підставі положень пункту 1 Постанови №713.

Пенсія позивача була перерахована, а формальною підставою перерахунку стало рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №380/10642/22 щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки №774 від 25.01.2022 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.

Результатом цього перерахунку стало те, що розмір пенсії позивача збільшився з 11236,05грн.(станом на 01.03.2018) до 19340,00грн.(станом на 05.03.2019) через іншу підставу, яка є фактичною, а саме через збільшений розмір грошового забезпечення, встановлений станом на 05.03.2019 за посадою, яку займав позивач перед звільненням чи прирівняною до неї.

Наслідком цього перерахунку стало збільшення пенсії позивача з 11236,05грн.(станом на 01.03.2018) до 19340,00грн.(станом на 05.03.2019), тобто більше, ніж на 2000,00грн.

Таким чином, відповідач, вважаючи, що внаслідок перерахунку пенсії позивача, який відбувся після 01.03.2018, на підставі рішення суду, її розмір після 01.03.2018 збільшився більше, ніж на 2000,00грн. правомірно припинив виплату доплати до пенсії позивача на суму 2000,00грн., що відповідає абз.3 п.1 Постанови №713.

Отже, на думку суду відсутні підстави вважати, що відповідач діяв усупереч вимогам законодавства.

Водночас, суд не може не застосувати ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.5 ст. 242 КАС України, бо при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, при розгляді такого ж спору, Верховний Суд в постанові від 08.11.2022 у справі № 420/2473/22 зазначив, зокрема:

20. Усі призначені за Законом № 2262-ХІІ пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій (частина четверта статті 63 Закону № 2262-ХІІ).

28. Проте, такі обставини не можуть ставитись у залежність з правом на належаний розмір пенсійного забезпечення з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначених у статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

32. У свою чергу рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, в адміністративній справі № 826/12704/18, визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови № 103.

33. Колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається суди встановили, що перерахунок пенсії позивача 06.01.2022 був зумовлений набранням законної сили рішенням у справі № 420/18380/21, яким, зокрема, було зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1, з 01.12.2019 на підставі довідки про грошове забезпечення від 26.05.2021 № 33/36-331, яка видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області», яка була сформована у зв`язку із набранням законної сили рішенням у справі № 826/12704/18 про визнання протиправним та скасування пункту 3 постанови №103. […]

36. До повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, натомість приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого (а не його складові) може змінюватись Кабінетом Міністрів України.

37. Верховний Суду зазначає, що частина третя статті 1-1 Закону № 2262-XII містить безумовне застереження про те, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

38. Вказане свідчить про суперечність положень пункту 3 постанови № 103 нормам Закону № 2262-ХІІ, про що також, було зазначено й у висновках судів, які розглядали справу № 826/12704/18, наслідком чого було ухвалення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.05.2019, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019, про визнання протиправним та скасування пункту 3 постанови №103. […]

42. З урахуванням наведеного, оскільки зміна грошового забезпечення поліцейських, яке за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016, як колишнього працівника міліції на підставі постанови № 988, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначеного у статті 43 Закону №2262-ХІІ та в повному розмірі.

43. У свою чергу, з метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №713, пунктом 1 якої установив з 01.07.2021 особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 відповідно до Закону № 2262-ХІІ (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000, 00 грн, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 01.03.2018, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000, 00 грн. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000,00 грн, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021.

44. Відповідно до пояснювальної записки до проекту постанови № 713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018, які мають місце після перерахунку пенсії. […]

Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році, їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій в залежності від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема складають близько 2000,00-2700,00 грн.

45. Таким чином, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Уряду з 01.07.2021 колишнім військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та іншим особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 01.03.2018 було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн виплата якої не здійснюється у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018.

46. Водночас, аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної постанови № 713 свідчить про те, що перерахунок пенсі(ї), проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

47. У зв`язку із чим колегія суддів не може погодитись із висновком суду апеляційної інстанції про те, що проведений на виконання судового рішення по справі №420/18380/21 перерахунок пенсії позивача відбувся не з метою відновлення порушеного права позивача, а фактично внаслідок зміни правового врегулювання спірних правовідносин після набрання законної сили рішенням суду по справі № 826/12704/18 у 2019 році, внаслідок чого змінились складові грошового забезпечення.

48. Таким чином, оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений ГУ ПФУ 06.01.2022 на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн відповідно до постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

49. Отже, висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому його постанова підлягає скасуванню».

Таким чином, Верховний Суд зробив висновок, що виплата доплати у розмірі 2000,00грн. проводиться усім особам, яким призначено пенсію до 01.03.2018 на підставі Закону №2262-ХІІ, при цьому перерахунок пенсії колишнім військовослужбовцям та прирівняним до них особам, здійснений після 01.03.2018 на підставі рішення суду, не є перерахунком пенсії внаслідок зміни хоча б одного із видів грошового забезпечення, а є способом відновлення порушеного права.

Однак, на думку суду, при такому застосуванні норм Постанови №713 виникають сумніви щодо необхідності існування абз.3 п.1 цієї ж постанови, адже саме норма цього абзацу передбачає можливість здійснення перерахунку пенсії після 01.03.2018.

Однак, у зацитованій постанові Верховного Суду, йдеться про те, що перерахунок пенсії звільненим з військової служби, можливий тільки після збільшення хоча б одного з видів грошового забезпечення.

Водночас, після прийняття Постанови №704, яка стала приводом для прийняття Кабінетом Мінстрів України постанови №103 і подальшого проведення перерахунку пенсії, інших актів Уряду України щодо зміни видів грошового забезпечення для військовослужбовців не приймалося, в тому числі після 01.03.2018.

Стосовно усунення диспропорції у розмірах пенсійних виплат осіб, звільнених з військової служби, то на думку суду, очевидно йдеться про осіб, які зверталися про перерахунок пенсії за рішенням суду і тих, які не зверталися з відповідним позовом.

Обгрунтуванням цього судження є зміст п.2 постанови №713, в якому йдеться про осіб, звільнених з військової служби, і котрі отримують пенсію, розмір якої не досягає 3854грн.

Власне пенсія, призначена за нормами Закону №2262-ХІІ, розмір якої не досягає 3854грн., могла бути результатом перерахунку за Постановою №103 з урахуванням грошового забезпечення станом на 01.03.2018 особам, котрі не зверталися до суду з вимогою до органу пенсійного фонду про перерахунок пенсії.

Бо після звернення до суду розмір пенсії особи, звільненої з військової служби розраховувався, виходячи з грошового забезпечення військовослужбовця станом на 05.03.2019, до якого були включені і інші види грошового забезпечення, окрім тих трьох (оклад за посадою, оклад за військовим (спеціальним званням) відсоткова надбавка за вислугу років), що були визначені постановою №103 до скасування окремих її пунктів.

Крім того, суд звертає увагу на те, що перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду був проведений з 01.04.2019, тобто після 01.03.2018.

При цьому перерахунку було ураховано грошове забезпечення за прирівняною посадою станом на 05.03.2019, розмір якого був значно більшим за розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2018, з якого було визначено розмір його пенсії на підставі Постанови №103.

Таким чином, перерахунок пенсії позивачу після 01.03.2018 все ж таки відбувся, бо новий, значно більший розмір його пенсії, порівняно з розміром пенсії станом на 01.03.2018, був встановлений з нового грошового забезпечення, до складу якого увійшли інші його види, та здійснений з іншої дати, яка пов`язана із набранням законної сили судовим рішенням, тобто з 01.04.2019. При цьому суд зауважує, що доказів оскарження у зв`язку із незгодою позивача про момент, з якого слід перераховувати його пенсію, тобто з 01.04.2019, позивач суду не надавав.

Крім того, суд ще раз наголошує, що оскільки зміна хоча б одного із видів грошового забезпечення військовослужбовця має наслідком перерахунок пенсії особам, звільненим з військової служби, тобто набуває «масового» характеру, а оскільки після 01.03.2018 Уряд України не видавав відповідних актів, а перерахунок пенсій особам, що звільнені з військової служби відбувався на виконання рішення судів, про який Верховний Суд зауважив, що такий не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, отже, виникають сумніви щодо потреби у правовому регулюванні суспільних відносин на підставі норми абз.3 п.1 Постанови №713, оскільки таке призводить до суперечливих висновків.

Водночас, як вже зазначав суд, з урахуванням ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.5 ст. 242 КАС України, ухвалюючи рішення у цій справі, суд бере до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №420/2473/22.З огляду на наведене суд зазначає, що доводи відповідача про те, що позивачу не належить виплачувати передбачене Постановою №713 підвищення, оскільки після 01.03.2018 розмір пенсії позивача був переглянутий/перерахований у зв`язку з виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.09.2022 у справі №380/10645/22, є безпідставними.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.03.2022 та 01.03.2023 з урахуванням індексації без обмеження пенсії максимальним розміром, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (набрала чинності з 01.01.2017), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Водночас, як визначено ст.2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (з урахуванням змін, внесених Законами від 24.12.2015 №911-VIII, від 06.12.2016 №1774-VIII (надалі Закон №3668-VI), максимальний розмір пенсії (...) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) законів України (...) «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Закон №3668-VІ набрав чинності з 01.10.2011, як передбачено пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень ч.2 та ч.3 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Законом №3668-VI ч.5 ст.43 Закону №2262-ХІІ викладено у такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Спір у цій справі стосується правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати позивачу після її перерахунку на виконання рішення суду з 01.04.2019 та на виконання приписів Постанов КМУ №118 та №168 максимальним розміром.

Суд зауважує, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром у спірних відносинах передбачено ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 2 резолютивної частини згаданого рішення Конституційного Суду України визначено, що положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Аналіз норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 дає підстави для висновку, що з 20.12.2016 ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, а саме 10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи, є нечинною та не підлягає застосуванню у спірних відносинах.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18, від 10.09.2021 у справі №300/633/19 та від 24.09.2021 у справі №370/2610/17.

Внесені Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18.

У постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.

З огляду на викладене, ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17.03.2004 №7-рп/2004).

Обмеження максимального розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

При цьому, суд враховує, що положення ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. TheUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу щомісячної доплати у розмірі 2000,00грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з моментуприпинення такої та з урахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.03.2022 та з 01.03.2023 з врахуванням індексації та без обмеження максимальним розміром.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 2576,65грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат в сумі 4000,00грн.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 28.09.2023 позивачем укладено Договір про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням «Мицик, Кравчук і Партнери».

Згідно з ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору, представник інтересів позивача адвокат Розман В.С.

Згідно з долученого акту від 02.11.2023, адвокат виконав, а замовник прийняв надані послуги на суму 4000,00грн.

Розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги, що становить: вартість 1 години 1000,00грн, 4 год. х 1000,00грн = 4000,00грн.

Разом з тим, на переконання суду, розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн по даній справі не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до частин 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006року №3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд зазначає, що дана справа згідно положень статей 4, 12, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Вказаний обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, суд вважає завищеним, оскільки дана справа незначної складності з сталою правовою позицією та не потребує значної затрати часу на вказані роботи.

Також, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

З огляду на вказані обставини справи, суд вважає, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову та вартістю таких послуг у розмірі 4000,00грн за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, також враховуючи предмет позову, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 1000,00грн.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.МитрополитаАндрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000,00гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000,00грн., відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», а саме з моменту припинення виплати такої, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у нездійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 пенсії, без урахування індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження її максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2022 з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, які полягають у здійсненні невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 пенсії, без урахування індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023році» без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2023 з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.МитрополитаАндрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 ) судовий збір на суму 2576 (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 64 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.МитрополитаАндрея, 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.