Справа № 760/14306/22
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/264/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Усатової І.А.

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати незаконною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 4360/10000/21 від 23 грудня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн., а провадження в справі про порушення митних правил закрити.

Посилається в позові на те, що постановою Київської митниці в справі про порушення митних правил № 4360/10000/21 від 23 грудня 2021 року його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн.

Зазначає, що митним органом не було у повній мірі встановлено всі обставини даної справи, а саме: що позивач не ввозив на митну територію України транспортний засіб BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 , як і інші будь-які транспортні засоби. У лютому 2018, зокрема 10.02.2018, в будь-яких пунктах пропуску Чернігівської митниці не був, а також не перетинав кордон України, а ні в напрямку на в`їзд, а ні в напрямку на виїзд. Крім того, за останні 20 років ОСОБА_1 , не був як на території Білорусії так і на території Литовської Республіки та виїздив за кордон лише 1 раз - в 2019 році, в Мюнхен (Німеччина). Також позивач заявляє, що особи, які подавали документи з метою митного оформлення автомобіля BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 , а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , йому не відомі.

Позивач вважає, що під час складання протоколу про порушення митних правил № 4360/10000/21 та провадженні в справі про порушення митних правил не встановлено та не підтверджено належними та допустимими доказами подію порушення митних правил, зокрема не встановлено час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення, митницею не проведено належної перевірки для їх встановлення, а оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 4360/10000/21 прийнята в наслідок необ`єктивності та неповноти провадження у справі, а висновки, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам.

Також позивач зазначає, що йому не було відомо а ні про складання 10.11.2021 протоколу про порушення митних правил № 4360/10000/21, а ні про винесення 23.12.2021 постанови в справі.

Про те, що відносно нього Київською митницею складено протокол про порушення митних правил № 4360/10000/21, а 23.12.2021 винесено постанову в справі про порушення митних правил позивачу стало відомо від державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ, до якого позивач звертався з приводу в іншого провадженні.

З урахуванням викладеного вище, просив суд позов задовольнити.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від дану справу було передано до провадження судді Усатовій І.А.

Ухвалою суду від 14.10.2022 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.

16.11.2023 представник відповідача подав до суду відзив, у якому проти позову заперечує.

В обґрунтування свої заперечень проти позову вказує, що 27.10.2021 у відділі митного оформлення № 1 митного поста «Столичний» Київської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA100320/2021/294818, декларантом ФОП « ОСОБА_2 », в рамках положень Закону України «15 квітня 2021 року № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», поданий до митного оформлення транспортний засіб марки BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 .

До митного оформлення вказаного транспортного засобу був наданий інвойс б/н від 20.10.2021 на продажу автомобіля де продавцем виступає - UAB «DOMLA», а покупцем - ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб марки BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 10.02.2018 громадянином ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці в режимі «транзит», терміном до 10 діб та повинен бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 Митного кодексу України.

Відповідно до інформації, що міститься в електронній базі даних АСМО «Інспектор», розділі «журнал пункту пропуску», факт вивезення транспортного засобу BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 відсутній.

Вказаний транспортний засіб з митної території України у строк, встановлений ч. 1 ст. 95 МК України, не вивозився та у інший митний режим не поміщувався.

Для митного оформлення транспортного засобу BMW модель З18, VIN № НОМЕР_1 подано купча (договір купівлі-продажу) від 20.10.2021, де продавцем виступає - UAB «DOMLA», а покупцем - ОСОБА_3 . Даний документ є підтвердженням того, що ОСОБА_1 передав без дозволу митного органу транспортний засіб особистого користування марки BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 , який ввезено на митну територію України у митному режимі транзиту, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила транспортний засіб на митну територію України, та не поміщував його у митний режим транзит, тому вважає, що вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України є доведеною.

З урахуванням викладеного вище просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

01.12.2023 позивачем подано відповідь на відзив.

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 4 ст. 469 МК України передбачає відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

За змістом ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

При цьому тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Частиною 5 даної статті на особу, яка тимчасово ввезла транспортний засіб особистого користування, покладено обов`язок вивезти за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, цей транспортний засіб, або помістити у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи оформити для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, на особу покладається обов`язок вчинити низку дій з метою дотримання вимог законодавства України.

Відповідно до п.п. 23, 29 ст. 4 МК України сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, є митними формальностями.

Виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначається як митне оформлення.

Згідно з ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Частиною 4 ст. 255 МК України визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Таким чином, невиконання особою дій, визначених законодавством України, унеможливлює надання митним органом дозволу на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення. Митне оформлення в такому випадку не може вважатись закінченим.

Тобто, у разі встановлення фактів відчуження чи передачі у володіння, користування або розпорядження іншим особам транспортних засобів особистого користування, ввезених особами-нерезидентами, є підстави для розгляду питання щодо наявності ознак правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.

Судом встановлено, що 10.11.2021 Київською митницею було складено протокол про порушення митних правил № 4360/10000/21 за фактом порушення ОСОБА_1 митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України.

23.12.2021 заступником начальника Київської митниці А. Михалевичем винесено постанову в справі про порушення митних правил № 4360/10000/21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України, та накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 34 000, 00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 27.10.2021 у відділі митного оформлення № 1 митного поста «Столичний» Київської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA100320/2021/294818, декларантом ФОП « ОСОБА_2 », в рамках положень Закону України «15 квітня 2021 року № 1403-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», поданий до митного оформлення транспортний засіб марки BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 .

До митного оформлення вказаного транспортного засобу був наданий інвойс б/н від 20.10.2021 на продажу автомобіля де продавцем виступає - UAB «DOMLA», а покупцем - ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб марки BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 10.02.2018 громадянином ОСОБА_1 в зоні діяльності Чернігівської митниці в режимі «транзит», терміном до 10 діб та повинен бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 Митного кодексу України.

Відповідно до інформації, що міститься в електронній базі даних АСМО «Інспектор», розділі «журнал пункту пропуску», факт вивезення транспортного засобу BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 відсутній.

Вказаний транспортний засіб з митної території України у строк, встановлений ч. 1 ст. 95 МК України, не вивозився та у інший митний режим не поміщувався.

Для митного оформлення транспортного засобу BMW модель З18, VIN № НОМЕР_1 подано купча (договір купівлі-продажу) від 20.10.2021, де продавцем виступає - UAB «DOMLA», а покупцем - ОСОБА_3 .

На думку митного органу даний документ є підтвердженням того, що ОСОБА_1 передав без дозволу митного органу транспортний засіб особистого користування марки BMW модель 318, VIN № НОМЕР_1 , який ввезено на митну територію України у митному режимі транзиту, у користування особі, яка безпосередньо не ввозила транспортний засіб на митну територію України, та не поміщував його у митний режим транзит, тому вважає, що вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України є доведеною.

Відповідно до частини четвертої статті 469 МК України, відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.

Як зазначалось вище, зміст виявленого митним органом порушення полягає у тому, що позивач, здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України, передав його іншій особі - ОСОБА_3 .

Однак, з наданих відповідачем доказів вбачається, що відчуження транспортного засобу відбулося на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2021, який укладено між власником автомобіля UAB «DOMLA» та покупцем - ОСОБА_3 .

Тобто, транспортний засіб марки BMW модель З18, VIN № НОМЕР_1 був переданий ОСОБА_3 продавцем UAB «DOMLA», а не позивачем, при цьому, в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що саме позивачем здійснено передачу вказаного транспортного засобу.

Більш того, суд звертає увагу на те, що як Київською митницею так і Державною митною службою України представнику позивача відмовлено у задоволенні клопотання про направлення офіційного запиту до митних органів Литовської Республіки для проведення перевірки документів, поданих до митного оформлення, про що свідчать лист Київської митниці від 25.10.2022 № 7.8-6/20/8.19/16440 та лист Держмитслужби України 08.11.2022 № 26/26-04/8.19/1845, додані позивачем до відповіді на відзив.

У контексті наведеного, суд зауважує, що в оскаржуваній постанові відповідачем як суб`єктом владних повноважень не встановлено ким, коли саме та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення митних правил.

Стосовно тверджень позивача про неповідомлення його про розгляд справи щодо притягнення до відповідальності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Статтею 489 МК України закріплено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Водночас ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Законодавством регламентовано чітку процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачає повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, поштовим відправленням з повідомленням про вручення та розгляд справи виключно за наявності відомостей про належне і завчасне повідомлення такої особи та в її присутності.

При цьому, зазначена процедура покликана забезпечити реальну можливість особі, яка притягається до відповідальності, реалізувати її процесуальні права, зокрема на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, бути присутньою під час розгляду справи тощо.

Як наслідок, відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного, викладеною у постанові від 06.02.2020, у справі № 679/2278/15-а. Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.04.2018, у справі №156/404/17, зазначив наступне: «безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в даній справі через відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил».

Разом із тим, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що на час розгляду справи у Київської митниці Держмитслужби України були наявні відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи.

Як встановлено з матеріалів справи протокол про порушення митних правил від 10.11.2021 № 4360/10000/21, в якому зазначено дату розгляду справи - 23.12.2021, направлено на адресу Позивача листом Київської митниці від 15.11.2021 № 7.8-2/28.10/10/13793, однак в матеріалах справи будь-які відомості щодо його отримання Позивачем відсутні.

Наведене свідчить про те, що станом на час розгляду справи та винесення постанови Відповідачем порушено встановлені ст. 498 МК України права ОСОБА_1 , що позбавило його можливості надати свої пояснення (заперечення) та прийняти участь у розгляді справи, а також порушено приписи ч. 4 ст. 526 МК України, відповідно до яких, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем з порушенням вимог щодо всебічного, та об`єктивного з`ясування обставин справи , а також за відсутності належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а тому підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Суд також враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Перевіряючи всі доводи обох сторін, суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду із позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 257, 264, 469, 489, 498, 531 МК України, 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 245, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Київської митниці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 4360/10000/21 від 23 грудня 2021 року про порушення митних правил ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 469 МК України.

Провадження в справі про порушення митних правил № 4360/10000/21 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (, адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8А) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.А.Усатова