Справа № 420/34132/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/34132/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Турецької І.О.,

Крусяна А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Тимінської Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року по справі за заявою Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Спільного підприємства «ВІТМАРК-УКРАЇНА» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,-

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2023 року Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до Одеського окружного адміністративного суду в порядку ст. 283 КАС України із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна Спільного підприємства «ВІТМАРК-УКРАЇНА» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю.

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків додержано всіх законодавчо визначених підстав щодо проведення фактичної перевірки, тому відмова відповідача у допуску до проведення фактичної перевірки підприємства є підставою для застосування адміністративного арешту майна платника податків, відповідно до підпункту 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у задоволенні заяви Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що при винесенні оскаржуваного рішення судом були зроблені висновки з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому обставини справи не з`ясовані повно, об`єктивно та всебічно, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву щодо підтвердження обґрунтованості умовного арешту майна.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було додержано всіх законодавчо визначених підстав щодо проведення відповідної фактичної перевірки відповідача, проте враховуючи той факт, що відповідачем відмовлено посадовим особам податкового органу у допуску до проведення фактичної перевірки підприємства, наявні всі правові підстави для застосування адміністративного арешту майна платника податків. Апелянт вказує, що в рішенні суду першої інстанції єдиною підставою для відмови була невідповідність наказу про проведення фактичної перевірки ст. 81 Податкового кодексу України, проте в рамках даної справи предметом є саме підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків відповідно до вимог ст. 94 Податкового кодексу України, а не визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки. Апелянт вважає, що підстави для виходу на перевірку, аналіз передумов видачі наказу не є центральним питанням в даній справі, при цьому відповідачем не було подано позовної заяви про визнання протиправним та скасування наказу про проведення фактичної перевірки.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Спільне підприємство «ВІТМАРК-УКРАЇНА» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю зареєстроване в якості юридичної особи 09.08.2001 року за адресою: 67430, Одеська обл., Роздільнянський р-н., с. Степанівка, вул.Миру, б. 144.

Основний вид діяльності КВЕД:10.32 Виробництво фруктових і овочевих соків.

У зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу господарської діяльності суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки за ідентичними адресами з іншими платниками податків, на підставі п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп. 69.2-1, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень ПК України Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків видано наказ №291 від 05.12.2023 року «Про проведення фактичної перевірки СП «Вітмарк-Україна» в формі ТОВ ().

Наказано провести працівникам Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків фактичну перевірку Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі товариства з обмеженою відповідальністю (), податкова адреса: Одеська обл., Роздільнянський район, с. Степанівка, вул, Миру, буй. 144; адреси господарських одиниць: Одеська обл., Роздільнянський район, с. Степанівна, вул. Миру, буд. 144; м. Одеса, Малиновський район, пров. Високий, буд. 22. Вінницька обл., Шаргородський район, с. Рахни Лісові, вул. Привокзальна, буд. 13 з 06 грудня 2023 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 06 грудня 2020 року по дату закінчення перевірки, з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства у сфері виробництва, обігу, зберігання та реалізації підакцизних товарів, їх підвеземо використання, з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, патентів, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства модо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами),

Підставою для прийняття даного наказу слугувало здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері обігу пального в місцях його зберігання, з урахуванням проведеного доперевірочного аналізу господарської діяльності СП «Вітмарк-Україна» в формі ТОВ (код за ) встановлено, що суб`єктом господарювання СГІ «Вітмарк-Україна» в формі ТОВ згідно даних ЄРПН, протягом червня 2023 року на адресу платника були складені/виписані податкові накладні на операції з реалізації підакцизних товарів (пального) в загальному об`ємі/обсязі - 44 454 л., протягом липня 2023 року - 33 340 л., протягом серпня 2023 року - 40 092 л. Відповідно до форми 20- ОПП, платник навів, зокрема, перелік автомобілів (об`єктів оподаткування - 5) та 1 трактор, за допомогою яких здійснюється власна господарська діяльність. Враховуючи незначну кількість наявних на балансі автомобілів, по відношенню до обсягу придбаного пального, в ході проведення перевірки підлягає дослідженню дійсний обсяг отриманого платником податків пального та напрям його використання, з відповідним документальним підтвердженням.

Відповідна інформація була викладена у доповідній записці Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №6521/34-00-07-03 від 04.12.2023 року.

Контролюючим органом здійснено доперевірочний аналіз СП «Вітмарк-Україна» в формі ТОВ (код за ) до доповідної записки №6521/34-00-07-03 від 04.12.2023 року.

05.12.2023 року позивачем видані направлення на перевірку №№220,219,218.

У відповідності до наказу №291 від 05.12.2023 року та направлень на перевірку №№220,219,218 від 05.12.2023 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 06.12.2023 року здійсненний вихід з метою проведення фактичної перевірки СП «Вітмарк-Україна» в формі ТОВ з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства у сфері виробництва, обігу, зберігання та реалізації підакцизних товарів, їх цільового використання, з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, патентів, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Головний бухгалтер СП «Вітмарк-Україна» ОСОБА_1 відмовила посадовим особам Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків у допуску до проведення фактичної перевірки.

Підстави недопуску відображені в акті про відмову від допуску до перевірки, а саме зазначено: «в наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, а також не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства».

Посадовими особами Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків складено 06.12.2023 року о 16 год. 22 хв. акт відмови від допуску до перевірки.

Даний акт підписаний та отриманий головним бухгалтером СП «Вітмарк-Україна» Афонькіною Тетяною Ігорівною з вищенаведеними зауваженнями.

07.12.2023 року начальник управління податкового аудиту Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернувся до в.о. начальника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків з письмовим зверненням про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків

07.12.2023 року о 14 годині 00 хвилин в.о. начальника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків Спільного підприємства «ВІТМАРК-УКРАЇНА» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю ().

З метою підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, податковий орган звернувся до суду із заявою в порядку ст. 283 КАС України.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Південним міжрегіональним управління ДПС по роботі з великими платниками податків не додержано всіх законодавчо визначених підстав щодо проведення відповідної фактичної перевірки СП «ВІТМАРК-УКРАЇНА» в формі ТОВ, а рішення в.о. начальника Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків Спільного підприємства «ВІТМАРК-УКРАЇНА» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю (), згідно з яким, з посиланням на ст. 94 Податкового кодексу України, застосовано умовний адміністративний арешт майна платника СП «ВІТМАРК-УКРАЇНА» в формі ТОВ, є необґрунтованим та прийнято заявником без наявності на те відповідних правових підстав, передбачених Податковим кодексом України.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу визначено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3. пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення. Обґрунтованість причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України, чим спростовуються доводи апелянта у цій частині.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80, пп. 69.2-1, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ перехідних положень ПК України Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків видано наказ №291 від 05.12.2023 року «Про проведення фактичної перевірки СП «Вітмарк-Україна» в формі ТОВ ().

При цьому, посадових осіб податкового органу було не допущено до фактичної перевірки у зв`язку з відсутністю у наказі будь-яких посилань на конкретні підстави призначення перевірки, а також не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства».

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема,

(1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками,

(2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Абзацом 4 пункту 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Відповідно до підпунктів 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5).

У питанні застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України практика Верховного Суду є сформованою і усталеною, полягає в тому, що ця норма містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Крім того, у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі №640/21536/19, від 17 грудня 2020 року у справі №520/12028/18, від 11 червня 2019 року у справі №1440/2045/18 уточнено і розширено підхід щодо застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, як підстави для призначення фактичної перевірки. При здійсненні такого призначення контролюючий орган повинен зазначити одну із підстав, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, й у разі, якщо такою підставою є наявність та/або отримання інформації про порушення платником податків вимог законодавства, конкретизувати останню.

Верховного Суду, у своїх постановах від 11 липня 2022 року у справі № 120/5728/20-а та від 21 грудня 2022 року у справі № 500/1331/21, звернув увагу на те, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Недотримання вимог щодо конкретизації та викладення в оскаржуваному наказі фактичних та правових підстав його прийняття призводить до протиправності останнього.

Як встановлено колегією суддів, наказ взагалі не містить посилання на жодну з можливих підстав перевірки, визначених підпунктами 80.2.2., 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України.

У зв`язку з викладеним колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для допуску до проведення фактичної перевірки, яку призначено на підставі пп.19-1.1.4, пп.19-1.1.14 п.19-1 ст.19-1, ст.20, пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, що в свою чергу виключає правомірність застосування до відповідача умовного арешту майна.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року по справі за заявою Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Спільного підприємства «ВІТМАРК-УКРАЇНА» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: І.О. Турецька

Суддя: А.В. Крусян