Справа № 207/5395/23
Суддя: Бистрова Л. О.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/5395/23
№ 2-а/207/31/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

за участю секретаря Пономаренко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.10.2023 року о 13 год. 57 хв. на його мобільний телефон надійшло онлайн сповіщення з сервісу «Приват24» про те що рахунок НОМЕР_1 арештувала виконавча служба.

В той же день він звернувся до Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням повідомити на підставі чого йому було заблоковано банківські картки. Державним виконавцем йому було повідомлено, що виконавче провадження було відкрито на підставі заяви та копії постанови яка була направлена Державною службою України з безпеки на транспорті. Також державним виконавцем йому було повідомлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті хоче з нього стягнути штраф в розмірі 17000,00 грн., нібито за адміністративне правопорушення, на його прохання надати йому виконавче провадження для можливості ознайомитися з ним, державним виконавцем було відмовлено та повідомлено, щоб отримати копію оскаржуваної постанови Державної служби України з безпеки на транспорті, йому необхідно звертатися саме до них, матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення йому ніхто не надасть.

10.10.2023 року ним було зроблено телефонний дзвінок на гарячу лінію Державної служби України з безпеки на транспорті, в телефонному режимі йому було повідомлено, що навіть, якщо він приїде і напише заяву про отримання копії постанови дану постанову в той же день він не зможе отримати, а зможе отримати лише днів через десять.

11.10.2023 року він повторно звернувся до виконавчої служби з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та нарешті отримав дозвіл на ознайомлення.

11.10.2023 року ним було зроблено фотокопії постанови та заяви Державної служби України з безпеки на транспорті, які він зробив при ознайомлені с виконавчим провадженням.

З вище викладеного просить суд поновити йому строк для оскарження постанови № 004882 Державної служби України з безпеки на транспорті, оскільки дана постанова ним була отримана лише 11.10.2023 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження. За місцем його проживання жодного листа з Державної служби України з безпеки на транспорті не надходило.

З отриманої постанови №004882 складеної вбачається, що 26.07.20203 року о 06 год. 20 хв. в м. Кам`янське по проспекту Юбілейний допущено порушення ст.ст. 34,39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №004093 від 07.07.2023. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн..

З даною постановою №004882 начальника Державної служби України з безпеки на транспорті, він не згоден, оскільки 06.07.2023 року його батько взяв належний йому власний легковий автомобіль марки Мерседес Віто державний номерний знак НОМЕР_2 для того щоб поїхати зі своєю дружиною та своїми знайомим на відпочинок, 07.07.2023 року о 06 год. 20 хв. під час керування даного автомобіля ОСОБА_2 було зупинено інспектором патрульної поліції м. Кам`янське, а не інспектором Державної служби України з безпеки на транспорті, автомобіль Укртрансбезпеки на той момент перебував біля автомобіля патрульної поліції, але жодного інспектора Укртрансбезпеки до автомобіля яким керував його батько, а саме Мерседес Віто НОМЕР_2 , ніхто не підходив та не просив надати жодного дозволу на перевезення пасажирів, до того ж який необхідно надавати дозвіл на перевезення пасажирів оскільки ти їдеш в автомобілі зі своє дружиною та знайомими і не займаєшся комерційною діяльністю.

На вимоги інспектора патрульної поліції було надано посвідчення подія, технічний паспорт на автомобіль та страховий поліс, на запитання інспектора патрульної поліції, його батьком було повідомлено що він їде зі своєю дружиною та знайомими на відпочинок, переглянувши документи на автомобіль інспектор поліції повернув дані документи ОСОБА_2 , та побажав гарного шляху. 07.07.2023 року жодного акту про перевірку Державною службою України з безпеки на транспорті автомобіля марки Мерседес Віто державний номерний знак НОМЕР_2 не складалося, не виносилося жодної постанови, не бралися жодних пояснень у пасажирів, до того ж інспектором патрульної поліції не було жодного прохання надати договір на пасажирські перевезення. Пасажирськими перевезеннями ні він, ні його батько не займаються, автомобіль марки Мерседес Віто державний номерний знак НОМЕР_2 в їхній родині використовується як сімейний автомобіль. До того ж автомобіль марки Мерседес Віто державний номерний знак НОМЕР_2 є легковим автомобілем, а не автобусом.

Вважає дії інспектора Державної служби України з безпеки на транспорті не правомірними, акт №004093 від 07.07.2023 року та постанову №004882 від 26.07.2023 року складену начальником Державної служби України з безпеки на транспорті не законною.

Також повідомляє суд, що ним жодного акту огляду який нібито складався інспектором Державної служби України з безпеки на транспорті на місці ним не було отримано, за місцем його реєстрації жодного акту огляду чи складеної постанови від 26.07.2023 року не надходило.

Представник позивача Лаврентьєв Є.О. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судових повісток. Про поважні причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою Державної служби України з безпеки на транспорті №004882 від 26.07.2023 року на позивача накладено адміністративно-господарське стягнення за абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн. за те, що 26.07.20203 року о 06 год. 20 хв. в м. Кам`янське по проспекту Юбілейний допущено порушення ст.ст. 34,39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом №004093 від 07.07.2023 року.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 та ст.284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, а саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин сьомої, чотирнадцятої статті 6 Закону України від 05 квітня 2001 року №2344-ІII Про автомобільний транспорт(далі Закон №2344-ІII) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Абзацом третім пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області.

Отже, здійснення державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства є повноваженнями відповідачів.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок №1567.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3 Порядку №1567).

Згідно із пунктами 2, 4 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Як визначено пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Стаття 39 Закону №2344-ІІІ визначає перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (частина перша статті 39 вказаного Закону). Документами для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України; для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України (частина дев`ята статті 39 Закону №2344-ІІІ).

За приписами пунктів 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року №176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль. Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

З наведеного слідує, що ліцензія, договір із замовником послуги є тими документами, наявність яких під час здійснення заходів державного контролю є предметом перевірки щодо дотримання вимог законодавства автомобільними перевізниками, які надають послуги з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

За правилами, встановленими пунктами 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

За приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У Законі №2344-ІІІ (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту перевезення позивачем легковим автомобілем пасажирів за відсутності ліцензії. Із зазначених обставин в постанові неможливо встановити факту попереднього замовлення пасажирами у позивача послуг із перевезення та договірних умовах такого перевезення, зокрема інспектором не з`ясовано комерційної основи такого перевезення. Інспектором не отримано пояснень у пасажирів чи здійснювали або чи будуть вони здійснювати оплату за перевезення.

Акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Перевезення ОСОБА_2 пасажирів, а саме його знайомих не може бути підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, оскільки контролюючий орган не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдової перевірки 07.07.2023 року ОСОБА_2 на зазначеному транспортному засобі надавав послуги з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення та що він є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення відповідач не надав суду належного та допустимого доказу, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки є прийнятим відповідачем без об`єктивного з`ясування обставин справи та оцінки належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті Дмитра Дяденчук про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 004882 від 26 липня 2023 року у сумі 17 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: 536 гривень 80 копійок судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.О. Бистрова