Справа № 300/2708/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/2708/23 пров. № А/857/18225/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у справі №300/2708/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції Кафарський В.В., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту рішення 05 вересня 2023 року ),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невирішення вимог рапортів від 18 та 23 квітня 2023 року позивача; зобов`язати відповідача невідкладно вирішити та передати на відповідне виконання вимоги рапортів позивача від 18 та 23 квітня 2023 року щодо виплати йому додаткової винагороди за усі дні його лікування та відпусток за станом здоров`я, відповідно до п. 10, 11, 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 шляхом видачі позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402; зобов`язати відповідача невідкладно вирішити та передати на відповідне виконання вимоги рапортів позивача від 18 та 23 квітня 2023 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати відповідача звільнити (демобілізувати) з військової служби позивача, відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із набуттям позивачем ІІІ групи інвалідності та загибеллю під час виконання бойового завдання племінника позивача.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що неодноразово звертався до відповідача із рапортами про виплату йому додаткової винагороди за усі дні його лікування та відпусток за станом здоров`я, відповідно до п. 10, 11, 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та звільнення з військової служби, відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», водночас відповідачем рапорти ОСОБА_1 за квітень 2023 року не розглянуті, у зв`язку із чим він змушений звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо непроведення службового розслідування для з`ясування причин та умов отримання ОСОБА_1 травми (поранення, контузії), з приводу якої він перебував на лікуванні у періоди з 05.04.2022 по 18.04.2022, з 25.04.2022 по 11.05.2022, з 10.07.2022 по 29.07.2022, з 08.08.2022 по 15.09.2022, з 12.10.2022 по 16.12.2022, з 21.01.2023 по 17.02.2023. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 провести службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 травми (поранення, контузії), з приводу якої він перебував на лікуванні у періоди з 05.04.2022 по 18.04.2022, з 25.04.2022 по 11.05.2022, з 10.07.2022 по 29.07.2022, з 08.08.2022 по 15.09.2022, з 12.10.2022 по 16.12.2022, з 21.01.2023 по 17.02.2023 за результатами якого видати довідку про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою визначеною додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402. У задоволенні решти позовних вимов відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції критично поставився до посилань ОСОБА_1 на наявну у нього інвалідність третьої групи як одну з підстав звільнення з військової служби а також щодо його посилань для звільнення на підставі загибелі ОСОБА_2 , оскільки позивач вважає що загиблий ОСОБА_2 є його близьким родичом.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених в задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у цій частині задовольнити позовну відмову, а саме визнати, що у ОСОБА_1 є безумовне право на звільнення з військової служби згідно припису Закону внаслідок того, що його близький родич ОСОБА_2 загинув під час захисту Батьківщини.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому оскаржуване рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги позивача про наявність у нього безумовного право на звільнення з військової служби внаслідок того, що його близький родич загинув під час захисту Батьківщини.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 24.01.2020 ОСОБА_1 уклав контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України строком на три роки.

За час проходження військової служби позивач звертався за медичною допомогою:

з 10.07.2022 по 29.07.2022 Дніпровська ОПЛ стресовий розлад посттравматичний F 43.1,

з 08.08.2022 по 15.09.2022 ВОПЛ с. Липини розлад адаптації, у вигляді тривожно-депресивної реакції на стрес F 43.22,

з 12.10.2022 по 16.12.2022 ВОПЛ с. Липини розлад адаптації, у вигляді тривожно-депресивної реакції на стрес,

з 21.01.2023 по 17.02.2023 ВОПЛ с. Липини ВЛК посттравматичний стресовий розлад, тривожний варіант, стан нестійкої компенсації з виходом в легку астенію, простий далекозорий астигматизм ступеня 1,0 на обох очах та гостротою зору 1,0, обмежено придатний,

з 27.02.2023 по 03.03.2023 А4554 м. Луцьк МСЕК, посттравматичний стресовий розлад, тривожний варіант, стан нестійкої компенсації з виходом в легку астенію, F 43.1, ІІІ група інвалідності від 02.03.2023,

з 13.03.2023 по 26.04.2023 ВВОПЛ посттравматичний стресовий розлад, тривожний варіант, стан нестійкої компенсації,

з 06.05.2023 по 10.05.2023 Володимирське ТМО, гостра реакція на стрес, суїцидальна спроба,

з 12.05.2023 по 02.06.2023 гостра реакція на стрес, суїцидальна спроба F 43.0, що підтверджується медичною характеристикою на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 02.06.2023.

Крім того, відповідно до медичної характеристики на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 02.08.2023, позивач знаходився на лікуванні також у періоди:

з 05.04.2022 по 18.04.2022 Прикарпатьска ОКЦ псих здоров`я м. Івано-Франківськ;

з 25.04.2022 по 11.05.2022 ВОПЛ с. Липини.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.03.2023 серії 12 ААГ №200576, позивачу з 02.03.2023 встановлено третю групу інвалідності; причина інвалідності: захворювання, пов`язане із проходженням військової служби.

18.04.2023 та 23.04.2023 позивачем на адресу військової частини скеровано рапорти із вимогами про: видачу ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402; виплату позивачу додаткової винагороди за усі дні його лікування та відпусток за станом здоров`я, відповідно до п. 10, 11, 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260; демобілізацію з військової служби у зв`язку із набуттям позивачем ІІІ групи інвалідності та загибеллю під час виконання бойового завдання племінника позивача; виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

ОСОБА_1 стверджує, що відповіді на рапорти від 18.04.2023 та 23.04.2023 не отримав, у зв`язку із чим був змушений звернутися до адміністративного суду із даним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. З матеріалів справи вбачається, що вищевказана умова у спірних правовідносинах не дотримана. Тобто довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) отриманої позивачем (що є підставою для видачі наказу про виплату додаткової винагороди) не складалась (не видавалась). Разом з тим, така довідка мала бути видана відповідно до наказу командира військової частини, однак протиправно не була складена останнім.

Посилання відповідача на відсутність довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем ОСОБА_1 , суд до уваги не бере, оскільки неналежна організація суб`єктом владних повноважень своєї внутрішньої діяльності чи недотримання відповідачем порядку фіксації отриманого поранення військовослужбовцем, не може бути підставою для позбавлення останнього права на виплату додаткової винагороди у розмірі передбаченому Постановою КМУ №168. Також суд критично ставиться до аргументів відповідача щодо непроведення службового розслідування для з`ясування причин та умов отримання військовослужбовцем травми, у зв`язку із відсутністю відповідного рапорту, оскільки ОСОБА_1 неодноразово звертався до військової частини НОМЕР_1 із проханням видати йому довідку про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначену додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, а підставою видачі такої довідки є результати службового розслідування, що не заперечується відповідачем. Отже, всупереч вимогам п. 1 Постанови № 168 відповідач не виплатив позивачу додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу у зв`язку з отриманням поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебуванням у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з наступного дня після отримання поранення до завершення лікування, а саме з 05.04.2022 по 18.04.2022, з 25.04.2022 по 11.05.2022, з 10.07.2022 по 29.07.2022, з 08.08.2022 по 15.09.2022, з 12.10.2022 по 16.12.2022, з 21.01.2023 по 17.02.2023.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ВЧ НОМЕР_1 не розглянула рапорт позивача від 18.04.2023, у зв`язку із неотриманням такого рапорту, надісланого на невірну адресу, тобто з незалежних від себе причин, суд не вбачає у такій бездіяльності відповідача ознак протиправності. На рапорт позивача від 23.04.2023 відповідач відповів листом від 31.05.2023 №6022 це свідчить про те, що він був розглянутий відповідачем.

Із наданих ОСОБА_1 та здобутих під час розгляду справи судом доказів не вбачається, що інвалідність позивача настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби. Більше того, матеріалами справи підтверджено, що інвалідність ОСОБА_1 настала внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням ним військової служби, у зв`язку зі чим йому було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Щодо позовних вимог, у частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби, суд вказав на наступне.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 витребувано належним чином посвідчені копії усіх рапортів ОСОБА_1 , зокрема за квітень 2023 року, які були направлені позивачем цінним листом з описом вкладень, з доданими до них документами, а також документів, якими підтверджується факт розгляду/ нерозгляду рапортів Тужанського З.З., направлених ним до військової частини НОМЕР_1 у квітні 2023 року. На виконання вимог ухвали від 19.05.2023 відповідачем надано копію рапорта позивача від 10.03.2023, у якому ОСОБА_1 просить видати наказ про звільнення його з військової служби унаслідок встановлення інвалідності ІІІ групи.

Доказів наявності підстав для звільнення з військової служби відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII та доказів звернення до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення саме з підстав, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, суду не надано.

Щодо посилань ОСОБА_1 на наявну у нього інвалідність третьої групи як підстав звільнення з військової служби, судом вказується, що згідно із довідкою військово-лікарської комісії КП «ВОПЛ м. Луцька» від 15.02.2023 №3, позивач визнаний обмежено придатним до військової служби (непридатним до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах; придатний до військової служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Отже, доказів непридатності позивача до військової служби на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії ОСОБА_1 не надано, а судом не здобуто. Щодо посилань позивача на загибель ОСОБА_2 як підставу звільнення з військової служби, то судом вказується, що п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII передбачено звільнення з військової служби військовослужбовців за сімейними обставинами у зв`язку із загибеллю близьких родичів, до переліку яких племінників не віднесено. Принагідно суд також зауважує, що ОСОБА_1 не надано доказів наявності будь-яких родинних зв`язків між ОСОБА_2 та позивачем.

Отже, судом зроблено висновок про безпідставність позову у даній частині.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 6 ст. 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Крім того, на момент розгляду даної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року №1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивач 24.01.2020 уклав контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України строком на три роки.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно із абз. 7 п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі Положення №1153), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 251 Положення, в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

Відповідно до пункту 260 Положення, під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції №170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Відповідно до абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Згідно із п. 233 Положення №1153, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Як встановлено судом першої інстанції, що позивачем не надано доказів звернення до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення.

Окрім цього ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 витребувано належним чином посвідчені копії усіх рапортів ОСОБА_1 , зокрема за квітень 2023 рік, які були направлені позивачем цінним листом з описом вкладень, з доданими до них документами, а також документів, якими підтверджується факт розгляду/ нерозгляду рапортів Тужанського З.З., направлених ним до військової частини НОМЕР_1 у квітні 2023 року. На виконання вимог ухвали від 19.05.2023 відповідачем надано копію рапорта позивача від 10.03.2023, у якому ОСОБА_1 просить видати наказ про звільнення його з військової служби унаслідок встановлення інвалідності ІІІ групи. Також ВЧ НОМЕР_1 надано копію листа від 20.03.2023 №2575, згідно із яким за результатами розгляду рапорта позивача повідомлено, що підстави для звільнення військовослужбовців, що уклали контракт, передбачені ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Водночас, встановлення позивачу інвалідності третьої групи не є підставою для розірвання контракту.

Із змісту позовної заяви вбачається, що на переконання ОСОБА_1 , його має бути звільнено з військової служби з двох підстав: 1) унаслідок отримання ним інвалідності третьої групи; 2) у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , який, за твердженням ОСОБА_1 , є його племінником із посиланням на ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ч. 1 ст. 26 Закону № 2232-XII.

Апелянтом долучено до апеляційної скарги рішення суду №300/4521/22 у якому зазначено, що ОСОБА_3 та її онук ОСОБА_2 спільно проживали за однією адресою та вели спільне господарство, в розумінні Сімейного кодексу України були сім`єю. Апелянт вважає, що є безумовне право на звільнення з військової служби згідно припису Закону внаслідок того, що його близький родич ОСОБА_2 загинув під час захисту Батьківщини.

Підстави припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану наведені у п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, згідно із яким контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на таких підставах:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років; у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я; у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю; військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років; військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

ґ) за власним бажанням (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України).

Водночас, суд зазначив, що доказів наявності підстав для звільнення з військової служби відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII та доказів звернення до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення саме з підстав, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, суду не надано.

Колегія суддів відхиляє доводами апелянта троте, що рішенням суду №300/4521/22 встановлено родинний зв`язки позивача з загиблим ОСОБА_2 .

Оскільки підставою для припинення контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану наведені у п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII можливе на підставі якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року у справі №300/2708/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький