Справа № 200/6736/23
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року Справа№200/6736/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі відповідач-2), про:

- визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.08.2023 року №90, яке полягає у відмові в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з незарахуванням страхового стажу до 2000 року згідно довідок від 08.10.2019 року, виданої ОАО «Донской завод радиодеталей» з 18.07.1976 по 26.04.1977, від 01.09.2020 № 07-04/1281 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської ради з 15.01.1992 по 12.05.2000 та від 01.09.2020 № 07-04/1280 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської ради з 04.06.1984 по 19.04.1985;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу період роботи до 2000 року згідно довідок від 08.10.2019 року, виданої ОАО «Донской завод радоодеталей» з 18.07.1976 по 26.04.1977, від 01.09.2020 № 07-04/1281 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської ради з 15.01.1992 по 12.05.2000 та від 01.09.2020 № 07-04/1280 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської ради з 04.06.1984 по 19.04.1985 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.08.2023 року №90 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, оскільки до страхового стажу позивача незараховані періоди роботи згідно довідки від 08.10.2019 року, виданої ОАО «Донской завод радиодеталей» з 18.07.1976 по 26.04.1977, оскільки з 01 січня 2023 року Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення, згідно довідки від 01.09.2020 № 07-04/1281 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської ради з 15.01.1992 по 12.05.2000, оскільки в даному документі зазначено неповне ПІБ, та згідно довідки від 01.09.2020 № 07-04/1280 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської ради з 04.06.1984 по 19.04.1985, оскільки не зазначено наказ про звільнення. Позивач вважає такі дії відповідача-2 протиправними та такими, що порушують його право на призначення пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року відкрито провадження у справі № 200/6736/23, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

08 грудня 2023 року та 19 грудня 2023 року до суду надійшли відзиви відповідачів, в яких зазначено про відсутність правових підстав для призначення пенсії позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки за доданими документами до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 17.08.1976 по 26.04.1977 згідно довідки від 08.10.2019 № 436 виданої ОАО «Донской завод радиодеталей», так як періоди роботи на території РСФСР до 1 січня 1992 року зараховуються згідно довідок про стаж за умови проставлення апостилю відповідними органами держави; з 15.01.1992 по 12.05.2000 згідно довідки від 01.09.2020 № 07-04/1281 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради, оскільки в довідці зазначено неповне ПІБ « ОСОБА_2 », та з 04.06.1984 по 19.04.1985 згідно довідки від 01.09.2020 № 07-04/1280 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради, оскільки не зазначено наказ про звільнення. Позивач матиме право на пенсійну виплату з 26.04.2024 або при набутті необхідного страхового стажу. У зв`язку з чим, представники відповідачів просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.08.2023 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058.

За принципом екстериторіальності, вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.08.2023 №90 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вік заявника 64 роки, страховий стаж особи становить 18 років 10 місяців 01 день. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно довідки від 08.10.2019 виданої ОАО «Донской завод радиодеталей» з 18.07.1976 по 26.04.1977, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсія громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До страхового стажу не зараховано період відповідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1281 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 15.01.1992 по 12.05.2000, оскільки в даному документі зазначено неповне ПІБ « ОСОБА_2 ». До страхового стажу не зараховано період відповідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1280 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 04.06.1984 по 19.04.1985, оскільки не зазначено наказ про звільнення. Особа матиме право на пенсійну виплату з 26.04.2024, або при набутті необхідного страхового стажу.

В дублікаті трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 29.08.2017, містяться записи, що загальний стаж роботи до влаштування на ТОВ «БФЗ» (29.08.2017) становить дев`ятнадцять років сім місяців два роки.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження: страхового стажу роботи позивача відповідно довідки від 08.10.2019 виданої ОАО «Донской завод радиодеталей» з 18.07.1976 по 26.04.1977, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1281 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 15.01.1992 по 12.05.2000, оскільки в даному документі зазначено неповне ПІБ « ОСОБА_2 », та відповідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1280 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 04.06.1984 по 19.04.1985, оскільки не зазначено наказ про звільнення.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій (далі - Закон № 1788).

Цей Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Вказаний Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням частини першої статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

На підставі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому даний порядок підтвердження трудового стажу є обов`язковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу, але в трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою підприємства. Даний порядок не вимагає будь-який інших підтверджень.

Як вбачається з дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 29.08.2017, в ньому містяться записи, що загальний стаж роботи до влаштування на ТОВ «БФЗ» (29.08.2017) становить дев`ятнадцять років сім місяців два роки.

При цьому, разом з заявою про призначення пенсії від 16.08.2023 року позивачем були надані: довідка від 08.09.2019 року, яка видана ОАО «Донской завод радиодеталей» за період роботи з 18.07.1976 по 26.04.1977, довідка від 01.09.2020 №07-04/1281, видана Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради за період роботи з 15.01.1992 по 12.05.2000, та довідка від 01.09.2020 №07-04/1280, видана Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради за період роботи з 04.06.1984 по 19.04.1985.

Однак, відповідачем-2 до страхового стажу не зараховано період роботи відповідно довідки від 08.10.2019 виданої ОАО «Донской завод радиодеталей» з 18.07.1976 по 26.04.1977, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. З цього приводу суд зазначає наступне.

Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року (далі - Угода від 14.01.1993 року) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 року суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13.03.1992 року, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в Російській Федерації. Тобто, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім цього, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

В силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, припинення участі Російської Федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім цього, суд зазначає, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації припинено співробітництво з країною-агресором. Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії в належному розмірі не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди. Також, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у призначенні пенсії за період роботи у РФ.

Щодо посилань відповідачів на необхідність проставлення апостилю на довідці про періоди роботи в Російській Федерації.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року (надалі Конвенція від 22.01.1993), документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Конвенції від 22.01.1993 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

23.12.2022 року набрав чинності Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 №2783-ІХ.

Після зупинення дії Конвенція від 22.01.1993 року не застосовуватиметься у відносинах з Російською Федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами Росії приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостилю.

Однак, відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи, що архівна довідка позивача за періоди роботи на території РФ на момент її подання до відповідача до 24.02.2022 року приймалися на території України без спеціального посвідчення, необхідність проставлення апостилю є безпідставною.

Крім того, спірна довідка видана 08.10.2019 року, тобто до набрання чинності Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави не враховувати довідку від 08.10.2019 року, видану ОАО «Донской завод радіодеталей» за період роботи з 18.07.1976 по 26.04.1977.

Щодо неврахування до страхового стажу позивача відповідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1281 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 15.01.1992 по 12.05.2000, оскільки в даному документі зазначено неповне ПІБ « ОСОБА_2 », та відповідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1280 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 04.06.1984 по 19.04.1985, оскільки не зазначено наказ про звільнення.

Суд зазначає, що дійсно, в архівній довідці від 01.09.2020 №07-04/1281 вказано неповне написання прізвища, ім`я, по батькові особи (однак, так зазначено у документах), а в архівній довідці від 01.09.2020 №07-04/1280 не зазначено наказ про звільнення (звільнений з 19 квітня 1985 року «ст. 38» (так у документах) (в особовій картці форми Т-2 дата та номер наказу не зазначені, сам наказ на зберігання до відділу не надходив)), проте це ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу, факт роботи позивача відповідачами не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відтак допущення скороченого написання прізвища, імені, по батькові особи та незазначення наказу про звільнення у зв`язку з непередаванням таких документів до архівної установи в архівних довідках, не можуть бути підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу.

Також суд зазначає, що в оскарженому рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не оспорюються інші відомості, вказані в архівних довідках, зокрема щодо періодів роботи працівника.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинені підприємствами, на яких він працював.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

А отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. Отже, у разі сумніву в періодах роботи, які враховується при призначенні пенсії, відповідач мав право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Проте це є правом, а не обов`язком відповідача.

В даному випадку відповідач з формальних підстав не вжив жодних заходів спрямованих на повне, всебічне з`ясування спірного питання, відмовив у призначенні пенсії.

Таким чином, відповідачем-2 не доведено правомірність прийняття своїх дій щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу спірних періодів роботи відповідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1281 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради за період роботи з 15.01.1992 по 12.05.2000, та відповідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1280 виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради за період роботи з 04.06.1984 по 19.04.1985.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, виходячи з принципу верховенства права, суд дійшов висновку, що відмова відповідача-2 у призначені пенсії за віком, є протиправною.

А отже, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.08.2023 року №90 не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058 Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Також, у відповідності до ст. 81 Закону 1788 призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Отже, правовідносини із призначення пенсій відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження пенсійного органу.

Зважаючи на те, що відповідачем-2 під час розгляду заяви позивача від 16.08.2023 про призначення пенсії належним чином не досліджено всю сукупність наданих позивачем документів, а для з`ясування питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії необхідним є обчислення стажу (як загального, так і пільгового), що є прерогативою пенсійного органу, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 16.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоди роботи згідно довідки від 08.09.2019 року, виданої ОАО «Донской завод радіодеталей» з 18.07.1976 по 26.04.1977, згідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1281, виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 15.01.1992 по 12.05.2000, згідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1280, виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 04.06.1984 по 19.04.1985, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

При цьому суд враховує, що у силу абзацу тринадцятого пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача від 16.08.2023 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, то саме останній має завершити процедуру призначення позивачу пенсії.

Таким чином, у спірних правовідносинах, на думку суду, відповідач діяв з порушенням меж повноважень, визначених Законами України, необґрунтовано та не пропорційно, чим порушив вимоги ст. 18 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано і пропорційно.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідачі суду не надали, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2147,20 грн., з відповідача-2 підлягає стягненню 1717,76 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.08.2023 року №90 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2023 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно довідки від 08.09.2019 року, виданої ОАО «Донской завод радиодеталей» з 18.07.1976 по 26.04.1977, згідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1281, виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 15.01.1992 по 12.05.2000, згідно довідки від 01.09.2020 №07-04/1280, виданої Відділом трудового архіву Краматорської міської Ради з 04.06.1984 по 19.04.1985, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: 10003, Житомирська область, м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 1717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) гривень 76 копійок.

Судове рішення складено та підписано 28 грудня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко