Справа № 160/11574/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/11574/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 р. (суддя: Кучма К.С) в адміністративній справі №160/11574/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при призначенні їй пенсії за віком на підставі заяви від 24 січня 2023 р., які полягають у застосуванні при розрахунку пенсії середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 р. , у визначенні дати, з якої має виплачуватись пенсія (24 січня 2023 р.), а також у не нарахуванні і невиплаті грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести їй перерахунок та виплату пенсії за віком починаючи з 24 грудня 2022 р. з урахуванням показників заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 р., нарахувати і виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При розрахунку середньомісячного заробітку для обчислення пенсії відповідачем було враховано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 р. Вважає, що при призначенні пенсії необхідно враховувати середній заробіток, з якого сплачені страхові внески за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2020-2022 р. Крім того зазначає, що має достатній стаж роботи, що дає право на виплату їй грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незастосування при розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та провести виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 24 грудня 2022 р., та з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачкою в частині, якою їй відмовлено у задоволенні позовної вимоги про нарахування і виплату грошової допомоги на підставі п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка вказує на те, що суд помилково ототожнив поняття "призначення пенсії" та "отримання пенсії", що призвело до неправильного вирішення зазначеної позовної вимоги. На її переконання, визначальним є встановлення обставини неотримання нею до моменту виходу на пенсію за віком (на підставі Закону України № 1058) будь-якого іншого виду пенсії. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у справах № 234/13835/17, № 175/4086-16а, № 678/94/17, № 127/9277/17. Пенсія - це виплата, яку застрахована особа повинна отримати. Позивачка, хоча і оформила пенсію за вислугу років у 2010 році, проте її не отримувала, тому право на грошову допомогу не втратила.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін в частині, якою позивачці відмовлено у задоволенні позову та зазначає про необхідність застосування правового висновку Верховного Суду, сформульованого у постанові від 15 червня 2022 р. у справі № 200/854/19-а, відповідно до якого однією із умов виплати грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є та обставина, що "пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили") . Позивачка скористалась своїм правом на призначення пенсії за вислугу років з 10.12.2010, тому підстави для нарахування та виплати їй грошової допомоги - відсутні.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто в частині, якою їй відмовлено у задоволенні позову.

Судом першої інстанції встановлено, що з 10 грудня 2010 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення". Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 24 січня 2023 р. переведено ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. 01 березня 2023 р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії, призначену відповідного до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 р., з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначення пенсії, починаючи з 24 грудня 2022 р., а також нарахувати та виплатити їй грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 про те, що призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень розділу XV Закону №1058-IV при переведенні з одного виду пенсії на інший не передбачено чинним законодавством.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для виплатити ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій на підставі п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона вже отримувала пенсію за вислугу років до призначення пенсії за віком.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно

до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції правильно встановлено характер спірних правовідносин, які врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-ІУ), пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" якого визначено, що право на отримання грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи, яким починаючи з 01 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до даного Закону, та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж, зокрема, для жінок - 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Верховний Суд у постанові від 15 червня 2022 р. у справі №200/854/19-а сформулював наступний правовий висновок:

"Норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної даним пунктом грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог: 1) станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; 2) пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили); 3) станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах."

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечується сторонами, 10 грудня 2010 р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення". З 13 грудня 2010 р. вона продовжила працювати на посаді вчителя комунального закладу освіти "Жовтоводська середня загальноосвітня з профільними класами школа № 8".

Тобто, пенсія за віком на підставі Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за призначенням якої позивачка звернулась до відповідача 01 березня 2023 р., не є пенсією, яка призначена їй вперше. За даними, отриманими апеляційним судом від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивачці пенсія за вислугу років призначена з 10.12.2010 по 12.10.2012 (протокол 810772) та нараховано за цей період пенсійну виплату у розмірі 105,66 грн. Зазначена сума рахується як заборгованість Пенсійного фонду України перед ОСОБА_2 , і є власністю ОСОБА_2 , незважаючи на те, що фактично вона її не отримала.

Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а (2-а/175/86/16), обставини якої є подібними, дійшов наступного висновку:

"Умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком".

ОСОБА_2 13 грудня 2010 р. подала до Жовтневого управління Пенсійного фонду України заяву, в якій просила призупинити виплату їй пенсії, що свідчить про її обізнаність із тією обставиною, що з часу призначення пенсії (10 грудня 2010 р.) і до часу подачі заяви (13 грудня 2010 р.) пенсія їй нараховувалась, а відтак - і підлягала виплаті.

Призначення позивачці до пенсії за віком пенсії за вислугу років, нарахування пенсійної виплати, яка є заборгованістю перед позивачкою, позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи правові висновки Верховного Суду у наведених вище справах.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 р. в адміністративній справі №160/11574/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 19 грудня 2023 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук