Справа № 160/12360/22
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12360/22

Головуючий суддя І інстанції Букіна Л.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року в адміністративній справі №160/12360/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання дій та бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, поновлення на посаді, відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати оголошений 25.04.2022 року неуповноваженою особою ОСОБА_2 наказ по в/ч НОМЕР_1 про зняття ст. сержанта ОСОБА_1 з посади ТВО командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 із призначенням замість нього із посади кухаря і званням «старший солдат»;

- визнати неправомірними діями вилучення 27.04.2022 року на території в/ч НОМЕР_1 у ст. сержанта ОСОБА_1 валізи із документами та особистими речами;

- визнати неправомірною бездіяльність створення у в/ч НОМЕР_1 штучних умов для відмови у реєстрації 30.04.2022 року рапорту ст. сержанта ОСОБА_1 про повернення незаконно вилученої 27.04.2022 року валізи із документами та особистими речами та трьома електронними накопичувачами інформації, відсутність реагування на нього шляхом його розгляду по суті;

- визнати неправомірною бездіяльність неповернення в/ч НОМЕР_1 на час звернення з позовом 15.08.2022 року ст. сержанту ОСОБА_1 вилученої 27.04.2022 року валізи із документами адвокатського архіву та особистими речами;

- зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді ТВО командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 та виплатити грошове забезпечення за весь час вимушеного перебування поза цією посадою;

- зобов`язати відповідача повернути позивачу незаконно вилучену 27.04.2022 року валізу із документами, речами та трьома електронними накопичувачами інформації;

- стягнути з відповідача на користь позивача 30 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року в задоволенні адміністративного ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідачем було протиправно прийнято наказ по в/ч НОМЕР_1 про зняття ст. сержанта ОСОБА_1 з посади ТВО командира розвідувального взводу, оскільки останній будь-яких дисциплінарних порушень не вчиняв. Зауважено, щодо протиправного вилучення валізи із документами та особистими речами та створення у в/ч НОМЕР_1 штучних умов для відмови у реєстрації його рапорту про повернення майна чим останньому заподіяна моральна шкода.

Військовою частиною НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також, позивачем до суду було подано клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі до остаточного вирішення справи № 160/18134/22.

Так, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.09.2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 в адміністративній справі №160/18134/22, якою закрито провадження по справі було залишено без змін.

Наведена постанова суду апеляційної інстанції в силу приписів ст. 255 КАС України набрала законної сили 19.09.2023 року, що зумовлює відсутність правових підстав для зупинення провадження по справі.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 , яка визначена відповідачем у справі, є 232 Окремим батальйоном територіальної оборони, підпорядкованим 128 Окремій бригаді територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " військової частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу Командира в/ч НОМЕР_2 від 17.04.2022 року № 27 майора ОСОБА_2 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 .

Тим же наказом старшого лейтенанта ОСОБА_4 повернуто до виконання обов`язків заступника командира в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2022 року № 7, з метою підвищення бойової готовності, покладено тимчасове виконання обов`язків командира взводу розвідки військової частини НОМЕР_1 на головного сержанта взводу розвідки військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 з 10.04.2022 року.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2022 року №10, з метою підвищення бойової готовності, знято тимчасове виконання обов`язків командира взводу розвідки військової частини НОМЕР_1 з головного сержанта взводу розвідки військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 з 20.04.2022 року.

11.05.2022 року позивачем складено на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 рапорт №1 про повернення майна.

11.05.2022 року старшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_5 складено акт фіксування факту порушення правил ведення документообігу та діловодства у зв`язку з відмовою у прийнятті та реєстрації, зокрема, рапорту №1 від 11.05.2022 року ст. с-та ОСОБА_1 .

Не погодивсь з правомірністю наказу про зняття ст. сержанта ОСОБА_1 з посади ТВО командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 , діями по вилученню персональних речей та нереєстрацією рапорту, позивач звернувся до суду метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За приписами ст. 29 Статуту, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст.ст. 30, 31 Статуту, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно статті 61 Статуту, новопризначені командири військових частин (кораблів) вступають на посаду на підставі розпорядження чи наказу старшого командира (начальника).

Як видно з матеріалів справи, наказ від 20.04.2022 року № 10 був прийнятий відповідачем з метою підвищення бойової готовності.

Так, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що визначення рівня та підтримання бойової готовності підрозділу покладено на командира підрозділу (військової частини), що зумовлює наявність у останнього дискреційних повноважень по здійсненню кадрового призначення у ввіреному йому підрозділі, зокрема доцільність перебування військовослужбовця на певній посаді.

Поряд з вказаним, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що тимчасове виконання обов`язків за відповідною посадою за своєю правовою суттю є тимчасовим, а не постійним заміщенням тимчасово відсутнього військовослужбовця за цією ж посадою.

При цьому, що стосується посилань позивача на те, що підставою для прийняття наведеного наказу було фактично застосування до останнього дисциплінарного стягнення, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів (висновків службового розслідування, наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності), які б слугували підставою для прийняття наведеного наказу, до суду подано не було та матеріали справи такого не містять.

Крім того, як вже було встановлено судом апеляційної інстанції, підставою для прийняття наведеного наказу було підвищення бойової готовності військової частини.

Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування наведеного наказу та як наслідок, поновлення позивача на посаді ТВО командира розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 та виплати грошового забезпечення за весь час вимушеного перебування поза цією посадою.

Що стосується визнання протиправною бездіяльності відповідача по створенню у в/ч НОМЕР_1 штучних умов для відмови у реєстрації 30.04.2022 року рапорту про повернення незаконно вилученої 27.04.2022 року валізи із документами та особистими речами та трьома електронними накопичувачами інформації, відсутність реагування на нього шляхом його розгляду по суті, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 110 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Згідно пункту 111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

Таким чином, наведеною нормою передбачено право військовослужбовця надіслати та/або особисто звернутися до визначених державних органів із заявою та скаргою у випадках прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно нього командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями; незаконного покладення на нього обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

З інших питань службової діяльності заява чи скарга подається безпосередньому командирові або у порядку підпорядкованості.

Як слідує з пояснень позивача, відображених в адміністративному позові та апеляційній скарзі, відносно нього іншими військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 вчинені насильницькі дії, а також вилучено валізу із документами, речами та трьома електронними накопичувачами інформації, у зв`язку з чим останній звернувся до відповідача з рапортом від 11.05.2022 року.

Так, на підтвердження факту звернення до відповідача з заявою про повернення вилученого майна, позивачем було надано копію рапорту №1 від 11.05.2022 року.

Також, до матеріалів справи долучено копію акту 11.05.2022 року фіксування факту порушення правил ведення документообігу та діловодства у зв`язку з відмовою у прийнятті та реєстрації, зокрема, рапорту №1 від 11.05.2022 року ст. с-та ОСОБА_1 .

Акт від 11.05.2022 року складено старшим сержантом ОСОБА_1 та солдатом ОСОБА_5 , який є сином позивача.

Так, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо критичної оцінки наведеного акту, як доказу неприйняття відповідачем поданого позивачем рапорту, оскільки останній підписано самим позивачем та зацікавленою особою, сином позивача.

В свою чергу, будь-яких належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 73-74 КАС України, які б підтверджували факт подання позивачем 11.05.2022 року рапорту №1 та залишення його без реагування до матеріалів справи не надано.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що під час розгляду цієї справи судом не встановлено наявності протиправної бездіяльності відповідача щодо залишення без реагування рапорту №1 від 11.05.2022 року ст. с-та ОСОБА_1 та як наслідок не повернення особистих речей.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити, що у випадку, якщо на переконання позивача стосовно нього командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, приймаються чи приймались незаконні рішення та дії, які порушують його права, законні інтереси та свободи, то останній має право звернутися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство із відповідною скарго та/або заявою.

Колегія суддів зазначає, що до завдань адміністративного судочинства не віднесена перевірка цих дій та рішень, адже вони не мають ознак публічно-правових відносин.

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, як відповідно і вимога щодо відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи позивача, що викладені в апеляційній скарзі до уваги колегією суддів не приймаються, тому як не мають правового значення для правильного вирішення справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.02.2022 року в адміністративній справі №160/12360/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова