Справа № 520/30736/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 грудня 2023 року № 520/30736/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестділ" до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бестділ" (далі по тексту позивач, ТОВ "Бестділ") звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці (далі по тексту відповідач, митний орган, митниця), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року та картку відмови №UА807200/2023/000543 від 26.09.2023 року;

рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року та картку відмови №UА807200/2023/000534 від 22.09.2023 року;

рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року та картку відмови №UА807200/2023/000591 від 10.10.2023 року,

- стягнути на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЕСТДІЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 43534311; адреса: Україна, 61036, Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 7) витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 24 843,96 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у фіксованому розмірі 50 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (ідентифікаційний код юридичної особи: 44017626; адреса: 61003, м. Харків, вул. Короленка, буд. 16Б).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за третім та резервним методами, є неправомірними, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару. Надані документи в сукупності виключають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять достатні відомості про складові митної вартості. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 03.11.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано, зокрема: відповідачу надати відзив на позов, позивачу надати відповідь на відзив, відповідачу надати заперечення на відповідь позивача, визначено відповідачу строк для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником відповідача 22.11.2023 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

Зокрема, зазначав, що: оскаржувані картки відмови вичерпали свою дію фактом їх виконання позивачем шляхом здійснення декларування товарів за новими митними деклараціями; спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів; неможливістю надання додаткових документів позивач не спростував сумніви митниці щодо наявності розбіжностей в наданих документах та відсутності всіх складових митної вартості; надані позивачем документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; обрання другорядних методів здійснено за результатом порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому вказав на те, що спірні картки відмови в розумінні п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України є індивідуальними актами, а тому право на визнання їх протиправними та скасування прямо передбачено п. 2 ч.1 ст.5 КАС України і можливість реалізації цього права не може бути поставлена у залежність від подання нових митних декларацій та випуску товарів у вільний обіг; обраний позивачем спосіб захисту порушених прав (в т.ч. шляхом визнання протиправними та скасування спірних карток відмови) забезпечить ефективний захист його прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку відповідача, адже протилежне призведе до порушення гарантованого права позивача на оскарження цих індивідуальних актів та унеможливить відновлення порушених прав; спрацювання ризиків, згенерованих АСАУР, та наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленої позивачем, не є підставою для витребування додаткових документів та для відмови у визнанні заявленої Позивачем митної вартості за основним методом; зазначені при митному оформленні документи є достатніми та не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; спірні рішення про коригування митної вартості товарів щодо митних декларацій жодних обґрунтованих підстав коригування не містять, а джерела інформації зазначено виключно посиланням на номери та дати інших митних декларацій, що не є належним та достатнім обґрунтуванням здійсненого коригування.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

06.04.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЕСТДІЛ» (Покупець) та NOVINO TRADING LIMITED (Постачальник) укладено контракт № NTL2020-0607. 31.12.2021 року між ТОВ «БЕСТДІЛ» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду б/н до Контракту, якою продовжено дію контракту до 31.12.2025. 17.07.2023 між ТОВ «БЕСТДІЛ» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду № б/н до Контракту, якою внесені зміни до статей 6, 7. 31.07.2023 між ТОВ «БЕСТДІЛ» та NOVINO TRADING LIMITED укладено Додаткову угоду № б/н до Контракту, якою доповнено статтю 3.

Статтею 1 Контракту визначено, що: «Постачальник за цим контрактом зобов`язується поставити Покупцеві товари в асортименті (далі «Товар»)». У абзаці другому статті 2 Контракту встановлено: «Загальна кількість та асортимент товару, що поставляється, складається з товарних партій, кількість яких визначається в рахунку фактури на кожну поставку». Відповідно до ст. 3 Контракту: «Постачання Товару за цим контрактом здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі…». Згідно зі ст. 4 Контракту: «Ціна за одиницю Товару погоджується встановлюється у рахунку-фактурі на кожну окрему партію Товару до цього договору. Загальна сума контракту визначається загальною сумою товару, поставленого за Контрактом. Валютою контракту та платежів є долар США.» У відповідності до абз. 2 ст. 5 Контракту «Сторони домовилися, що оплата за Товар провадиться, як правило, на умовах відстрочення платежу три місяці з моменту поставки (митного очищення). Стовідсоткова попередня оплата можлива на розсуд Покупця.» У відповідності до статті 8 Контракту: «Товар поставляється в експортній упаковці відповідно до кожного виду товару та стандарту країни Постачальника. Упаковка повинна відповідати стандартам або технічним умовам та забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, збереження Товару під час транспортування з урахуванням перевалок. Вартість тари та/або упаковки включена у вартість Товару.»

На виконання умов Договору про надання послуг по декларуванню товарів № 10/06-20 від 10.06.2020 року, укладеного між Приватним підприємством НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ (виконавець) і ТОВ «БЕСТДІЛ» (замовник), декларантом було подано до відповідача електронні митні декларації № 23UA50U5 від 25.09.2023 року, №23UA94U5 від 21.09.2023 року, № 23UA33U0 від 09.10.2023 року.

На підтвердження заявленої митній декларації № 23UA50U5 від 25.09.2023 року інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 14 912,16 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 17.07.2023 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 1132 від 20.09.2023 року; Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322080NS65WKU0 від 20.09.2023; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTR20230522/1 від 22.05.2023 року (з перекладом); Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-25/09/23/06 від 25.09.2023 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2020 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; Видаткова накладна № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 09/05-1 від 05.09.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 09/22-2 від 22.09.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист № NTLBEST230717/1-1 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Лист №NTLBEST230717/1-2 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/1-3 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/1-4 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №NTLBEST230717/1-5 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Якісний опис №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 року (з перекладом).

На підтвердження заявленої в митній декларації №23UA94U5 від 21.09.2023 року інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 25 459,57 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 17.07.2023 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 6594 від 14.09.2023 року; Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322080NS65C5M0 від 13.09.2023; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTLBEST20230601/001 від 01.06.2023 року (з перекладом); Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; Видаткова накладна № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 09/18-1 від 18.09.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 09/18-2 від 18.09.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист № NTLBEST230717/2/1 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/2/2 від 17.07.2023 року інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист №NTLBEST230717/2/3 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/2/4 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № NTLBEST230717/2/5 від 17.07.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023 року (з перекладом).

На підтвердження заявленої в митній декларації № 23UA33U0 від 09.10.2023 року інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 21 916,29 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 31.07.2023 року; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року; Коносамент BW23080070A/BW23080070B/BW23080070С від 09.08.2023 року; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 9090 від 05.10.2023 року; Декларація (Dispatch note model T1) № MRN23PL322080NS66VMZ0 від 03.10.2023; Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023року; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № NTLBEST20230628/001 від 28.06.2023 року (з перекладом); Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-09/10/23/05 від 09.10.2023 року; Розрахунок ціни (калькуляція) № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № NTL2020-0607 від 06.04.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.12.2021 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 17.07.2023 року; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 31.07.2023 року; Договір про надання послуг митного брокера № 10/06-20 від 10.06.2020 року; Видаткова накладна № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); Відвантажувальна специфікація № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом); Комерційна пропозиція № NTL20200327 від 27.03.2020 року (з перекладом); Лист № 10/04-3 від 04.10.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що страхування вантажу не здійснювалося; Лист № 10/04-4 від 04.10.2023 року з інформацією від ТОВ «БЕСТДІЛ», що вантаж не підлягає ліцензуванню; Лист № NTLBEST230731/1/1 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); Лист № NTLBEST230731/1/2 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); Лист № NTLBEST2307131/1/3 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); Лист № NTLBEST230731/1/4 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); Лист № NTLBEST230731/1/5 від 31.07.2023 року з інформацією від постачальника, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); Якісний опис № NTLBEST230731/1 від 31.07.2023 року (з перекладом).

Надалі, на підставі отриманих від позивача документів, відповідач у повідомленнях № 424954 від 25.09.2023, № 424519 від 21.09.2023, № 427230 від 09.10.2023 вказав, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

У відповідях на повідомлення від митниці декларанту № 424954 від 25.09.2023, № 424519 від 21.09.2023, № 427230 від 09.10.2023 позивач зауважив, що на момент відправлення цих повідомлень у відповідача вже були всі необхідні документи, або відповідач запитував документи, яких не існувало/не були наявними (тобто, вони не повинні надаватися відповідно до положень ч. 3 ст. 53 МК України), або вимагав документи, які не підпадають під ч.ч. 2, 3, 4 ст. 53 МК України (тобто, їх вимагання прямо заборонено ч. 5 ст. 53 МК України).

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з електронними митними деклараціями № 23UA50U5 від 25.09.2023 року, №23UA94U5 від 21.09.2023 року, № 23UA33U0 від 09.10.2023 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року, №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року, №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року, а саме:

по ЕМД № 23UA50U5 від 25.09.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості: Зокрема: Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству:

-не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист,) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту №NTL2020-0607 від 06.04.2020;

-декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю до Гданська, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- не надано до митниці митну декларацію країни відправлення;

- відповідно до п.3 контракту умови поставки посточальник забовязан, заванта-жити товар на борт судна в порту.., що свідчить про умови поставки FOB, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості товару;

- Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України «Вимоги до письмової форми правочину»: - зовнішньоекономічний договір (контракт) не засвідчений підписом особи (або підписи не співпадають), уповноваженої на укладання договору (контракту), що може свідчити про відсутність його юридичної сили та ймовірну фіктивність (підпис «продавця не співпадає з підписами на інших документах), (підпис у додатковій угоді до контракту №NTL2020-0607 від 06.04.2020 не співпадають) .

не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 МКУ та відмовою декларанта надати додаткові документи ,щодо митної вартості;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари.

По ЕМД №23UA94U5 від 21.09.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема:

- не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс лист, калькуляція) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту NTL2020-0607;

- декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- відсутній договір з перевізником PE TURBABIN IGOR , що зазначений в CMR 6594;

- відсутня заявка на перевезення;

- відсутня митна декларація країни відправлення;

а також в зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст.53 МКУ, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості товару;

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України;- прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

По ЕМД № 23UA33U0 від 09.10.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (зокрема:

- наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;

- не надана будь яка цінова інформація щодо вартості товару (прайс-лист) від виробника товару, надана пропозиція на замовлення покупця відповідно до контракту NTL2020-0607, відсутній термін дії пропозиції;

- декларантом не надана інформація, щодо вартості фрахту товару з Китаю, тобто можливо не включені всі складові до розрахунку митної вартості;

- відсутній транспортний договір щодо морського перевезення згідно коносаменту BW230800731/BW23080070B/BW23080070C;

- відсутній договір з перевізником, що зазначений в CMR 9090;

- відсутня заявка на перевезення;

- відсутня митна декларація країни відправлення;

а також в зв`язку з відмовою надати всі витребувані документи передбачених п.3 ст.53 МКУ.

2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України;- відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України;- прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Внаслідок аналізу інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить:

По ЕМД № 23UA50U5 від 25.09.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року: Джерелом інформації для даного Рішення по товару: МД №UA 500080/2023/7829 від 11.09.2023 №UA 902080/2023/802408 від 11.09.2023. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) у відповідності до статті 59 МК України. Розрахунок митної вартості: товар № 1: 3,96 дол. США/кг., № 2: 3,96 дол. США/кг.

По ЕМД №23UA94U5 від 21.09.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року: Джерелом інформації для даного Рішення є наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін: товар №1 - №UA209190/2023/45492 від 18.09.2023, товар №2 - №UA500080/2023/6403 від 08.08.2023, товар №3 - №UA500500/2023/29401 від 23.08.2023, товар №4 - №UA500080/2023/7007 від 23.08.2023. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом щодо подібних (аналогічних) товарів у відповідності до статті 60 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товар №1 - 3,96 дол.США/кг, товар №2 3, 96 дол.США/кг, товар №3 1, 52 дол.США/кг, товар №4 1,81 дол.США/кг.

По ЕМД № 23UA33U0 від 09.10.2023 року у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року: Джерелом інформації для даного Рішення по товару є наявна у митного органу цінова інформація на подібний (аналогічний) товар, оформлений на таких саме комерційних умовах, у схожій кількості, у максимально наближений час, що наявні: №UA209190/2023/45492 від 18.09.2023. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МКУ. Розрахунок митної вартості складає: товари 1) 3,96 $/кг.

Також відповідачем на підставі прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року, №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року, №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року винесені картки відмови №UA807200/2023/000543 від 26.09.2023 року, №UA807200/2023/000534 від 22.09.2023 року, №UA807200/2023/000591 від 10.10.2023 року відповідно.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, регулюються положеннями Митного кодексу України (далі Митний Кодекс України, МК України).

Згідно зі ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 МК України встановлено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У силу ч. 3 ст.53 Митного кодексу України підставами для видання митним органом письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Законодавчо встановлено, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів і таке інше. Дане узгоджується з постановою Верховного Cуду від 05.05.2022 року у справі № 2040/6019/18 (провадження №К/9901/8839/19).

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, встановлених ч. 3 ст. 53 МК України.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України.

Дослідивши подані позивачем основні документи на підтвердження митної вартості товару на предмет їх повноти та достатності, судом встановлено, що позивачем подано митному органу всі необхідні та наявні документи відповідно до переліку та умов ч. 2 ст.53 МК України. Окрім того, проаналізувавши всі подані позивачем документи, судом встановлено, що також позивач одночасно з основним переліком (за ч. 2 ст. 53 МК України) надав під час подання ЕМД додаткові документи за ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України .

Отже, вбачається, що позивачем виконано всі вимоги за ст. 53 МК України. Вимога митного органу надати додаткові документи є безпідставною.

Відносно виявлених митним органом розбіжностей у наданих позивачем документах, суд дійшов наступних висновків.

Щодо твердження відповідача про не надання позивачем будь-якої цінової інформації відносно вартості товару (прайс-листи, калькуляції) від виробника товару, а також відсутності терміну дії комерційної пропозиції.

Судом встановлено, що відповідачу, одночасно з митними деклараціями №23UA50U5 від 25.09.2023, №23UA94U5 від 21.09.2023, №23UA33U0 від 09.10.2023, позивачем надавалися прайс-листи №NTR20230522/1 від 22.05.2023, №NTLBEST20230601/001 від 01.06.2023, №NTLBEST20230628/001 від 28.06.2023, а також розрахунки ціни (калькуляції) №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023, № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023, №NTLBEST230731/1 від 31.07.2023. Про надання прайс-листів позивачем також наголошувалося у відповідях від митниці декларанту № 25/09/2023-2 від 25.09.2023, №22/09/2023-6 від 22.09.2023 та № 10/10/2023-13 від 10.10.2023. Отже, твердження відповідача про відсутність будь-якої цінової інформації відносно вартості товару спростовуються наданими доказами.

Стосовно відсутності терміну дії комерційної пропозиції, то згідно з приписами ч. 2 ст. 53 МК України комерційна пропозиція не віднесена до переліку документів, обов`язкових для подання до митного оформлення товару, тобто не є обов`язковою складовою при встановленні його митної вартості, а недоліки комерційної пропозиції не можуть вважатися перешкодою при наявності можливості встановлення митної вартості на підставі інших документів. Вказаний висновок кореспондується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2021 року у справі № 804/7757/16 в адміністративному провадженні №К/9901/29203/18, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №804/7757/16 в адміністративному провадженні №К/9901/29203/18.

Щодо твердження відповідача про не надання позивачем інформації про вартість фрахту товару з Китаю та умови поставки.

У рішенні №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 митний орган припускає, що йдеться про умову поставки FOB.

Дослідивши ст. 3 Контракту вбачається, що: «Постачання Товару за цим контрактом здійснюється в повній відповідності до «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки визначаються та узгоджуються Сторонами для кожної окремої партії Товару та зазначаються у рахунку-фактурі.».

Відповідно в інвойсі до поставленого товару № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 зазначено «Terms of delivery CPT Kharkiv, Ukraine».

Сторони визначили, узгодили та вказали в інвойсі № NTLBEST230717/1 від 17.07.2023 умову поставки CPT, відтак припущення митного органу про іншу умову поставки судом відхиляються.

Судом досліджено, що надані позивачем митному органу калькуляції собівартості товару №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023, №NTLBEST230717/2 від 17.07.2023, №NTLBEST230731/1 від 31.07.2023, листи постачальника №NTLBEST230717/1-1 від 17.07.2023, № NTLBEST230717/2/5 від 17.07.2023, №NTLBEST230731/1/5 від 31.07.2023, інвойси №NTLBEST230717/1 від 17.07.2023, № NTLBEST230717/2 від 17.07.2023, №NTLBEST230731/1 від 31.07.2023, автотранспортні накладні № 1132 від 20.09.2023, №6594 від 14.09.2023, № 9090 від 05.10.2023 кореспондуються між собою та дозволяють однозначно встановити, що умовою поставки є CPT, а витрати на транспортування включено у вартість товару.

Відповідно до правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, поставка товарів на умовах CPT (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Таким чином, відповідно до умов поставки CPT, витрати щодо транспортування товару покладаються на продавця. Якщо поставка імпортованих платником товарів охоплює вартість завантаження та навантаження товару у постачальника, то під час визначення митної вартості ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар. Судом враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17.05.2022 у справі №810/1661/17 (провадження №К/9901/58788/18) та у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 року у справі № 0440/5532/18.

Відносно посилання митного органу, як на підстави коригування митної вартості - не надання позивачем копії митної декларації країни відправлення, то перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України і в ньому відсутній такий документ, як копія митної декларації країни відправлення. Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі №815/6805/17 (касаційне провадження № К/9901/53456/18 ).

Судом встановлено, що відповідачу одночасно з митними деклараціями №23UA50U5 від 25.09.2023, №23UA94U5 від 21.09.2023, №23UA33U0 від 09.10.2023 позивачем надавалися декларації на підтвердження факту експорту товарів, а саме №MRN23PL322080NS65WKU0 від 20.09.2023, №MRN23PL322080NS65C5M0 від 13.09.2023, № MRN23PL322080NS66VMZ0 від 03.10.2023. Частиною 2 статті 53 МК України такі документи не віднесені до обов`язкових для подання й, до того ж, не впливають на митну вартість як таку та не містять відомостей, необхідних для перевірки митної декларації, що також висвітлено у постанові Верховного Суду від 09.04.2021 року у справі № 804/5143/16 (провадження №К/9901/30264/18).

На підставі наведеного, судом відхиляються посилання відповідача на неподання позивачем таких додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, оскільки навіть у разі хньої відсутності, це не впливає на правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі №815/2552/16 (провадження № К/9901/45062/18), яка враховується судом.

Щодо вимоги митного органу до позивача надати договір з перевізником, транспортний договір щодо морського перевезення, заявку на перевезення, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що серед документів на підтвердження митної вартості товару надаються також: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Дане положення містить застереження: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, на підтвердження митної вартості товару надаються, але виключно в тому випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Витрати на транспортування товару за митними деклараціями включено у вартість товару, що підтверджено вже дослідженими судом документами.

Отже, вимоги відповідача щодо надання документів, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів до кордону України є безпідставними, оскільки за умовами поставки витрати на транспортування включені у вартість товару та покладені на продавця. В цій частині судом враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі № 804/4905/15 (провадження №К/9901/6043/18).

Що ж до посилань митниці на відмінність підписів відповідальної особи у Контракті та додатковій угоді, то такі розбіжності, навіть якщо вони фактично мали б місце, жодним чином не впливають на числові значення складових митної вартості товару. Вказане кореспондується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 280/1824/19.

Оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товарів, суд прийшов до висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за основним методом. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Отже, позивачем надано відповідачу всі необхідні документи для підтвердження митної вартості задекларованого товару та надані документи у сукупності виключають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять достатні відомості про складові митної вартості.

Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Таким чином, ненаведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Тобто за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним. Дана позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 року у справі № 2а-13759/12/2670 (провадження №К/9901/14756/18).

Частиною 2 ст. 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2,3,4,7 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до вимог "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно із ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив митну вартість виходячи саме з умов Контракту.

Водночас, текст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, про обсяги партій, про умови поставок, про зміст письмово відображених комерційних домовленостей між резидентом України та іноземним постачальником, про невідповідність цінових показників товару предмету - імпорту відомостям прайс-листів чи будь-яких аналогічних документів виробника товару. Відповідач не вказав на конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, спірні рішення не містять обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішеннях, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам частини другої статті 55 Митного кодексу України, що також зазначено по аналогічній справі у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі № 809/257/17 (провадження №К/9901/38363/18).

Суд, дослідивши підстави обрання другорядного (третього та резервного) методу визначення митної вартості, джерела зазначені у графі 33 рішень про коригування митної вартості, на які відповідач посилався у відзиві на позовну заяву, вбачає, що спірні рішення містять посилання лише на номери та дати митних декларацій, як на джерела цінової інформації, що не свідчить про належне обґрунтування відповідачем можливості визначення митної вартості за другорядним методом. Дана позиція підтримані Верховним Судом у постанові від 13.01.2022 року у справі № 520/11061/2020.

У рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу, чого рішення про коригування митної вартості товарів відповідача не містять.

Крім того, у цій справі в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували обставини того, що митний орган застосовував чи намагався застосувати інші методи визначення митної вартості товару, які передують третьому та резервному, відповідачем не надано обґрунтувань неможливості застосування таких методів. Про це також наголошено у постанові Верховного Суду від 20.06.2023 року у справі № 1.380.2019.006247.

Суд не приймає посилання відповідача на наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, оскільки відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.05.2022 року у справі № 2040/6019/18. Схожі за змістом висновки, які також враховано судом при розгляді цієї справи, містяться у постановах Верховного Суду 25 серпня 2023 року у справі №810/693/17, від 20 вересня 2023 року у справі №815/6840/17.

Отже, відповідачем не виконано обов`язок послідовного вибору методів (від першого до третього та від першого до шостого) визначення митної вартості.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованого товару винесене з порушенням вимог Митного кодексу України.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина 12 статті 264 МК України).

Із наданих позивачем оскаржуваних карток відмов вбачається, що вони прийняті на підставі рішень про коригування митної вартості з причин відсутності усіх відомостей та документів.

Водночас, оскільки суд дійшов висновку про надання позивачем достатніх документів для визначення митної вартості та відсутності у наданих документах розбіжностей, що мали б вплив на правильність визначення митної вартості позивачем, а рішення про коригування митної вартості визнано протиправними, скасуванню підлягають картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, винесені на підставі оскаржуваних рішень.

Щодо стягнення на користь позивача витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги № б/н від 11.10.2023 року з додатковими угодами від 11.10.2023 року, а також докази сплати правової допомоги у загальному розмірі 50 000, 00 грн.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як зазначено вище, розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений сторонами у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Таким чином, фіксований розмір гонорару не залежить від обсягу послуг та витраченого часу.

Так, зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення, а саме: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів та звернень, довідок, заяв, скарг, а також здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Водночас, суд зазначає про те, що, справа № 520/30736/23, в якій адвокатом надано правничу допомогу позивачу, є нескладною та по такій категорії справ існує стала судова практика, що є сформованою тривалий час, а, отже, підготовка такої позовної заяви не вимагає багато часу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50000 грн. є неспівмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді. У поданих документах жодним чином не обґрунтовано вартість наданих правових послуг з урахуванням їх обсягу відповідно до умов договору, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та виходячи з предмету спору та характеру спірних відносин, розгляду і вирішення справи як незначної складності у спрощеному позовному провадженні, тобто без проведення судових засідань, отже, заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

В той же час, оскільки позивач, внаслідок протиправних рішень про коригування митної вартості товарів, був вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав, у зв`язку із чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35000 грн., оскільки така вартість наданих адвокатом послуг є обґрунтованою та співмірною зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТДІЛ» до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000551/2 від 26.09.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000543 від 26.09.2023 року.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000532/2 від 22.09.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000534 від 22.09.2023 року.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2023/000566/2 від 10.10.2023 року та картку відмови №UA807200/2023/000591 від 10.10.2023 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТДІЛ» (61036, Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 7, ) витрати на оплату судового збору у загальному розмірі 24 843, 96 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот сорок три гривні дев`яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (61003, м. Харків, вул. Короленка, буд.16Б, ).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТДІЛ» (61036, Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 7, ) витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 35 000,00 грн. (тридцять п`ять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (61003, м. Харків, вул. Короленка, буд.16Б, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27 грудня 2023 року.

Суддя Бадюков Ю.В.