Справа № 300/8129/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"28" грудня 2023 р. Справа № 300/8129/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ), через підсистему "Електронний суд" 24.11.2023 звернувся в суд з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень (надалі, також відповідач) в якій просить:
- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового викоанння рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Леськів Л.З. від 23.11.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП 68904783;
- зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження № 68904783 та вчинити виконавчі дії щодо його повного та фактичного виконання.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 визнано не поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій, за змістом мотивів та аргументів визначених в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку. Постановлено позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій - залишити без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого приписами КАС України і частини 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", та навести нові і належні доводи на обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, надати докази на підтвердження даних доводів.
Головуючий суддя Главач І.А. перебував у відпустці у період з 14.12.2023 по 27.12.2023 згідно наказу від 04.12.2023 №220-В.
ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали суду від 04.12.2023 скерував через підсистему "Електронний суд" 15.12.2023 заяву про поновлення процесуального строку, з тих же підстав та мотивів, що викладені у заяві про поновлення пропущеного строку від 24.11.2023.
При цьому, суд звертає увагу, що на виконання ухвали суду від 04.12.2023 позивач не навів жодних нових і належних обставин на обґрунтування поважності причин пропуску такого строку та не надав докази на підтвердження даних доводів.
Більш того, повністю проігнорував та не взяв до уваги наведені аргументи в ухвалі суду щодо визнання не поважними причини пропуску ОСОБА_1 до суду у заяві від 24.11.2023.
Предметом зазначеного позову є правомірність винесеної в межах виконавчого провадження № 68904783 постанови відповідача від 23.11.2022 про закінчення виконавчого провадження.
Так, позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови подано позивачем до суду 24.11.2023, тобто після значного спливу (минув цілий рік) визначеного частиною 2 статті 287 КАС України десятиденного строку на звернення до суду з цим позовом.
Суд уже роз`яснив позивачу і вказує вдруге, що ставиться критично до наведених обґрунтувань ("…позивач у заяві зазначає про те, що з 26 лютого 2022 року мобілізований міським ТЦК та СП та до 15 квітня 2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На даний час продовжує військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Також вказує, що під час служби у зазначених військових частинах не мав доступу до мережі "Інтернет", виконував службові обов`язки без будь-яких вихідних та відпусток (що в свою чергу не підтверджено належними та допустимими доказами), а отже не міг захистити свої порушені права в умовах воєнного стану…"), позаяк позивач суперечить своїм твердженням. Як встановлено судом, під час військової служби позивач, неодноразово звертався з письмовими заявами до відповідача 23.06.2022, 04.08.2022, а також 25.07.2022 ініціював здійснення розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні аудиторською фірмою, 03.11.2023 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою щодо повернення оригіналу виконавчого листа справі №300/2902/21. Більш того, позивач 04.07.2022, 02.12.2022 звертався до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявами в порядку статті 383 КАС України у справі №300/2902/21, за наслідками розгляду яких, реалізовував в подальшому своє право на апеляційне оскарження.
Тобто, позивач мав відповідні ресурси та вільний час на наведені вище звернення із письмовими заявами та позовним заявами відповідно, окрім оскарження постанови державного виконавця від 23.11.2022 ВП №68904783 щодо оспорення якої встановлено спеціальний 10-денний строк.
Відтак, ОСОБА_1 вводить в оману суд щодо неможливості звернення у строк з відповідною позовною заявою, через брак вільного часу та ресурсів, у зв`язку з проходженням військової служби.
Крім того, ОСОБА_1 у заяві від 15.12.2023 зазначає, що суд не надсилав йому "… свою ухвалу від 04 грудня 2023 року про залишення позовної заяви без руху через "Електронний суд". Про її існування я дізнався сьогодні, при перевірці руху справи…", що не відповідає дійсності. На підтвердження відправлення означеної ухвали в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа за підписом відповідального працівника, яка засвідчує наступне: "Документ в електронному вигляді "Ухвала про залишення позовної заяви без руху" від 04.12.2023 по справі №300/8129/23 (суддя Главач І.А.) було надіслано одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 06.12.2023 о 00:27 год."
Досліджуючи обставини виконання позивачем вимог ухвали від 04.12.2023 щодо зазначення поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає таке.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Разом з тим, право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.
Відповідно до частини першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого вказаним Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи вказаним Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.
Відповідно до частин 1, 2 статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Законодавче обмеження строку оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, з урахуванням положень статті 287 КАС України насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 28.04.2021 у справі №П/320/591/20 про те, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання верховенства права, а точніше, одного з його елементів правової визначеності.
Отже, спеціальною нормою, якою встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, а саме положеннями пункту 1 частини другої статті 287 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Разом з тим, згідно приписів частини 5 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Суд звертає увагу на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Втім, суддя звертає увагу позивача на те, що всі вище перелічені аргументи щодо обізнаності ним стосовно таких обставин, матеріали позову не містять жодних доказів на їх підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку від 04.12.2023 не обґрунтував дотримання строків звернення до суду та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви у строк, встановлений процесуальним законом.

За наведених обставин даний позов подано із значним пропущенням строків звернення до адміністративного суду, а підстав для поновлення зазначеного процесуального строку немає.

Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 5 статті 169 КАС України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у відповідності частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати неповажними зазначені у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду причини пропуску ОСОБА_1 .

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Позивачу копію цієї ухвали надіслати в тому числі через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Главач І.А.