Справа № 160/23726/23
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 160/23726/23

адміністративне провадження № К/990/42861/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування розпорядження,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекспром» (далі також - Позивач) звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправним та скасувати розпорядження заступника начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №227-рл від 11 вересня 2023 року, відповідно до якого ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як орган ліцензування, зобов`язано анулювати ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі товариства з обмеженою відповідальності «Алекспром», реєстраційний номер 00231 від 1 серпня 2019 року терміном дії з 1 серпня 2019 року до 01 липня 2024 року, за адресою: Україна, 51250, Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Губиниха, вул. Берегового 37.

Позивач 20 вересня 2022 року подав заяву про забезпечення позову, яку ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року задоволено та зупинено дію спірного Розпорядження №227-рл до набрання судовим рішенням у справі №160/23726/23 законної сили.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишено без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року - без змін.

19 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини 1 статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За змістом пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Разом з тим, контролюючий орган вказав підставами касаційного оскарження пункти 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України. У касаційній скарзі зазначено про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 150 КАС України у разі повторного подання заяви про забезпечення позову й неврахування правових висновків щодо застосування статей 150, 151 КАС України, викладених у постановах Верховного Суду.

Верховний Суд зауважує, що підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом, передбаченими пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, скаржник невірно вказав підстави касаційного оскарження.

Верховний Суд зазначає, що, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, суди попередніх інстанцій враховували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 9 червня 2021 року у справі №420/2157/20, від 14 грудня 2021 року у справі № 240/16920/21, у постанові від 15 квітня 2022 року у справі № 440/6755/21, та дійшли висновку про існування визначених у статті 150 КАС України обставин для вжиття заходів забезпечення позову. Суди вважали, що: невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки діяльність з оптової торгівлі пальним, яку здійснює позивач, можлива лише за наявності відповідної ліцензії, а тому її анулювання призведе до зупинення господарської діяльності, що очевидно потягне за собою такі наслідки як: втрата прибутку від здійснення господарської діяльності; неможливість виплати заробітної плати персоналу та введення простою на товаристві в рамках Кодексу законів про працю тощо; обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог. При цьому апеляційний суд вказав, що КАС не встановлено обмеження прав позивача у кількості таких звернень до суду та не ставиться у залежність від реалізації позивачем права на апеляційне оскарження результату розгляду судом його попередньої заяви..

Скаржником такі висновки судів у визначеному законодавством порядку не спростовано, не обґрунтовано, в чому полягало неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, в чому помилковість врахування вищенаведеної практики Верховного Суду.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням положень КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Аналогічний за змістом підхід щодо застосування норм процесуального права наведений в ухвалі Верховного Суду від 18 грудня 2023 року у справі № 160/14336/23.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекспром» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування розпорядження, повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Блажівська