Справа № 607/13389/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 607/13389/23 пров. № А/857/17075/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Зінчук Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року (суддя Кунець Н.Р., м.Тернопіль) у справі № 607/13389/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудопалов Юрій Юрійович до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298164 від 09.07.2023 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн та закрити провадження у справі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року позов задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298164 від 09.07.2023 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5ст.121КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі510грн. скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5ст.121КУпАП закрито. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач - ОСОБА_1 та відповідач - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області подали апеляційну скаргу

Головне управління Національної поліції в Тернопільській області в свої апеляційній скарзі просило скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, підтверджується відео з боді-камери. Окрім того зазначає, що на відео файлах, які додаються до даного відзиву зафіксована неадекватна поведінка позивача, яка крім іншого, проявлялась в залякуванні працівників поліції (відео файли додаються). Зазначає, що положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення. Також вважає, що поліцейський, як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення ПДР України, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було. Також вважає, що не зазначення технічного приладу, за допомогою якого здійснювалась відео фіксація правопорушення, не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції- виключивши з мотивувальної частини рішення висновки суду про доведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 у зв`язку з недоведеністю даних обставин.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційні скарги, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.07.2023 інспектором СРППВП №2 (м.Зборів) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Лукащикевичем А.Я. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298164, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 08.07.2023 о 23 год. 48 хв. на 1 км а/д Залізці Чистопади водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки PEUGEOT 405, д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України.

ОСОБА_1 вважаючи, що винесена щодо нього постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії серії БАД №298164 є незаконною та необґрунтованою, відтак звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Як передбачено пунктом 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.251КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зі змісту пункту 1 статті 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до, частини 2 статті 279 КУпАП, посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Нормами статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як вже було зазначено, з оскаржуваної постанови вбачається, що 08.07.2023 о 23 год. 48 хв. на 1 км а/д Залізці Чистопади водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки PEUGEOT 405, д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Пунктом 2.3 в ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частина 5 ст. 121 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

В оскаржуваній постанові у графі 7 «до постанови додаються» зазначено відео з реєстратора 70 MAI та камери поліцейського х65».

З відеозапису з автореєстратора патрульного автомобіля «2_095807709», судом першої інстанції вірно встановлено, що 08.07.2023 о 23 год. 48 хв. працівниками поліції було здійснено зупинку транспортного засобу із д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому номерний знак автомобіля проглядається на даному відеозаписі.

З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції «0000000__0016» вбачається, що о 23 год. 53 хв. поліцейський пояснює водію транспортного засобу із д.н.з. НОМЕР_1 , причину зупинки, а саме керування транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки без пристебнутого ременя безпеки та користування мобільним телефоном під руху транспортного засобу. Водій спочатку заперечує факт керуванням ним транспортним засобом, проте після пред`явлення працівником поліції доказів керування ним автомобілем, водій погоджується, що керував транспортним засобом із д.н.з. НОМЕР_1 зазначаючи «Ну їхав тай їхав» (03 хв. 47 сек. відеозапису, що відповідає фактичному часу 23 год. 57 хв. 27 сек.). В подальшому працівниками поліції було встановлено, що водієм транспортного засобу НОМЕР_1 є ОСОБА_1 ..

Судом першої інстанції вірно взято до уваги посилання позивача на те, що відеозапис з автореєстратора патрульного автомобіля «2_095807709» закінчується на фактичному часі 23 год. 49 хв. 08 сек., а відеозапис з нагрудної камери працівника поліції «0000000__0016» розпочинається з фактичного часу 23 год. 53 хв. 39 сек., з чого слідує перерив фіксації на 4 хв. Разом з тим суд першої інстанції вірно зауважив, що перерив фіксації на 4 хв. є короткотривалим та з вказаних відеозаписів достовірно вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб із д.н.з. НОМЕР_1 , на водійському сидінні якого був ОСОБА_2 .. Жодних інших осіб ні в салоні транспортного засобу, ні на місці події не зафіксовано.

Окрім цього факт керування транспортним засобом не заперечувалось ОСОБА_1 у позовній заяві, зокрема позивач вказував, що працівник поліції не врахував, що була темна пора доби, при якій він аж ніяк не міг бачити чи ремінь безпеки під час руху транспортного засобу був пристебнутий. Водночас в ході розгляду справи позивач змінив позицію заперечуючи факт керування ним транспортним засобом.

Відтак судом першої інстанції вірно відхилено доводи ОСОБА_1 щодо відсутності доказів факту керування ним транспортним засобом, оскільки такий на думку суду повністю підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, виносячи вказану постанову працівник поліції в порушення вимог ст.252, 280, 283 КУпАП не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які ним були зібрані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та якими спростовуються заперечення останнього щодо не вчинення цього правопорушення, зокрема, не було зафіксовано покази свідків та відсутні інші джерела доказування, які б давали можливість суду перевірити підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Поряд з цим, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що наявні в матеріалах справи відеозаписи з автореєстратора патрульного автомобіля та з нагрудних камер відеоспостереження, не доводять вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки не містить жодних доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом з не пристебнутим ременем пасивної безпеки. Вказані відеозаписи містять лише фіксацію зупинки транспортного засобу позивача ОСОБА_1 та розмови працівника поліції із останнім, однак на них не зафіксовано порушення позивачем п. 2.3 в ПДР України.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що факт вчинення позивачем правопорушення, зокрема керування транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки з не пристебнутим ременем безпеки, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №298164 від 09.07.2023, інші докази на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, не доведена.

Відтак, зважаючи на все вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №298164 від 09.07.2023 підлягає скасуванню та слід закрити провадження по справі.

Також апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною, оскільки такий спосіб захисту не передбачений ч.3 ст. 286 КАС України. Відтак позовні вимоги в цій частині не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про часткове задоволення позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2023 року у справі № 607/13389/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 27.12.2023