Справа № 140/30839/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/30839/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач-2) про визнання протиправними дій та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №12 від 04.08.2023 щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною страхового стажу набутого до 01.04.2004 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання повторно розглянути заяву від 27.04.2023 про призначення пенсії з зарахуванням до загального стажу роботи період праці в Луцькому міському об`єднанні «Продтовари» в маг. №58, №49 з 27.04.1984 по 05.12.1996, що підтверджується архівною довідкою №2382 від 01.09.2022 та записами в трудовій книжці НОМЕР_1 та провести перерахунок та виплат пенсії з у рахуванням даного страхового стажу починаючи з 10.04.2023, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 10.04.2023 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії по ІІ групі інвалідності. Після первинного звернення до відповідача-1 позивачу стало відомо, що до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 27.04.1984 по 05.12.1996. У зв`язку з цим позивач 02.08.2023 через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася із заявою№9442 про проведення перерахунку пенсії до якої долучила усі наявні в неї документи на підтвердження стажу роботи, які відповідають періодам зазначеним у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.07.1982.

Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській №12 від 04.08.2023 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) у зв`язку з тим, що прізвище позивача згідно паспорта « ОСОБА_2 », а у витязі з наказу про звільнення « ОСОБА_3 ». У рішенні зазначено, що «…до заяви ОСОБА_1 додала архівний витяг №75/01.37 від 17.07.2023, виданий Державним архівом Волинської області щодо об`єднання «Продтовари» та витяг з наказу №35-к від 03.05.1984, де в п.14 значиться ОСОБА_4 (так в документі), яка прийнята на роботу з 27.04.1984, і витяг з наказу №6 від 05.12.1996, де в п.9 значиться ОСОБА_4 , яка звільнена з роботи з 05.12.1996. До заяви гр. ОСОБА_1 додала паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_1 , від 09.10.1996, виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області».

Крім того, позивач вказує, що у неї відсутня можливість виправити описку у прізвищі в наказі №6 від 05.12.1996 «Про звільнення», оскільки первинні кадрові документи передані на зберігання до Луцького міського трудового архіву, тому надати інші документи вона не має можливості.

Вважає рішення ГУ ПФУ в Житомирській області протиправним та таким, що порушує право позивача на отримання пенсії у більшому розмірі.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві представник відповідача-2 позовних вимог ОСОБА_1 не визнав, вважає позов необґрунтованим і безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивач до заяви від 02.08.2023 про перерахунок пенсії на підставі Закону №1058-IV додала документи, а саме: архівний витяг №75/01.37 від 17.07.2023, виданий Державним архівом Волинської області, щодо об`єднання «Продтовари» та витяг з наказу №35-к від 03.05.1984, де в пункті 14 значиться « ОСОБА_4 » (так у документі), яка прийнята на роботу 27.04.1984, і витяг з наказу №6 від 05.12.1996, де в пункті 9 значиться « ОСОБА_4 » (українською мовою), яка звільнена з роботи з 05.12.1996, що не відповідає даним, які містяться в паспорті «Бірук».

Враховуючи вищезазначене, вважає рішення ГУ ПФУ в Житомирській області правомірним та вмотивованим, а тому просить у задоволені позову відмовити.

Інші заяви по суті спору на адресу суду від учасників справи не надходили.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 10.04.2023 позивач отримує пенсію по ІІ групі інвалідності згідно з Законом №1058-ІV (а.с.10).

02.08.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про перерахунок пенсії відповідно до Закону №1058-ІV, однак рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області рішенням №2 від 04.08.2023 відмовлено у проведені перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що документи, подані на розгляд разом із заявою, містять розбіжності, а саме прізвище заявниці згідно паспорта « ОСОБА_2 », а у витязі до наказу про звільнення « ОСОБА_3 » (а.с15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення(далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІVПро загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За нормами статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії на підставі Закону №1058-ІV, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За результатами розгляду поданої заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення №12 від 04.08.2023 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зі змісту спірного рішення вбачається, що страховий стаж позивача становить 18 років 03 місяці 26 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 27.04.1984 по 05.12.1996 у Луцькому міському об`єднання «Продтовари» в маг. №58, №49, у зв`язку з тим, що прізвище заявниці відповідно паспорта « ОСОБА_2 » відрізняється від прізвища у витязі з наказу про звільнення « ОСОБА_3 ».

У паспорті позивача серії НОМЕР_2 українською мовою прізвище позивача зазначено « ОСОБА_2 », російською мовою « ОСОБА_3 » (а.с.7).

Позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії було надано трудову книжку серії НОМЕР_1 , оформленої на ОСОБА_4 (дата заповнення 24.07.1982) (а.с.19-22).

Розділ «Відомості про роботу» трудової книжки позивача містить записи щодо її трудової діяльності у спірний період. Вказані записи є чіткими, послідовними, не містять виправлень, засвідчені підписом відповідальної особи та скріплені печаткою.

Крім того, позивачем надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , оформленої на ОСОБА_1 (дата заповнення 01.07.1998) (а.с.23). Так як серія та номер трудової книжки збігається, суд робить висновок, що трудову книжку видано одній і тій самі й особі, єдиною розбіжністю є мова написання прізвища, ім`я та по-батькові позивача.

Однак, написання прізвища позивача у трудовій книжці відповідає написанню прізвищу позивача у паспорті російською мовою, тому суд доходить висновку, про те що спірний період роботи позивача має бути зарахований до її страхового стажу.

Окрім того, суд зауважує, що лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тому, посилання відповідача у спірному рішенні на те, що в архівному витязі №75/01.37 від 17.07.2023 щодо об`єднання «Продтовари», витязі з наказу №35-к від 03.05.1984 позивач зазначена як « ОСОБА_4 » та у витязі із наказу №6 від 05.12.1996 « ОСОБА_4 », а у паспорті « ОСОБА_1 » є необґрунтованими, тому що наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Дана обставина не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії.

Разом з тим, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Таким чином, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач-2 ГУ ПФУ в Житомирській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що рішення №12 від 04.08.2023 прийняте відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №12 від 04.08.2023 про відмову у проведенні перерахунку пенсії згідно Законом №1058-IV та зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням до загального стажу роботи спірного періоду з 27.04.1984 по 05.12.1996 у Луцькому міському об`єднання «Продтовари» в маг. №58, №49 на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (дата заповнення 24.07.1982).

За правилами, визначеними статтею 139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає

Керуючись статтями 2, 9, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 262, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В), Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (10003, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Ольжича, 7) про визнання протиправним дій та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №12 від 04.08.2023 щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною страхового стажу набутого до 01.04.2004 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву від 27.04.2023 про призначення пенсії з зарахуванням до загального стажу роботи період праці в Луцькому міському об`єднанні «Продтовари» в маг. №58, №49 з 27.04.1984 по 05.12.1996 та провести перерахунок та виплат пенсії з у рахуванням даного страхового стажу починаючи з 10.04.2023, з урахуванням виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк