Справа № 448/1723/23
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1723/23
Провадження № 2-а/448/26/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.12.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.

при секретарі судових засідань Керницькій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа поліцейський СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Тимечко Роман Віталійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою поліцейського СРПП Відділення поліції №1 Яворівського РВП Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Тимечко Р.В. серії БАД №779985 від 28.09.2023р. його (позивача ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Покликався на те, що відповідно до вказаної постанови, він (позивач), нібито, 28.09.2023 року об 17 год. 50 хв. в мМостиська, по вул.Я.Мудрого, 95, Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Plus», д.н.з. НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим ременем пасивної безпеки, не мав та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.3 «в» та п.2.1 «а» ПДР України.

Зазначає, що з зазначеною постановою категорично не згоден та вважає її незаконною. Ствердив, що дійсно, він (позивач ОСОБА_1 ), 28.09.2023 року об 17 год. 50 хв. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Plus», д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Я.Мудрого, в м.Мостиська Яворівського району Львівської області, оскільки повертався додому за адресою: АДРЕСА_1 . Вказав, що у вказаному автомобілі разом зі ним перебувала його дружина ОСОБА_2 .

Покликався на те, що по зустрічній смузі, проїжджаючи Мостиську центральну районну поліклініку (вул. Я.Мудрого,111 в м.Мостиська) рухався автомобіль поліцейських. Повернувши декілька метрів після поліклініки у поворот праворуч, де він проживає ( АДРЕСА_1 ), побачив, що за ним приїхав автомобіль поліції.

Ствердив, шо вийшовши з службового автомобіля, працівники поліції, не представившись, не повідомивши причину зупинки і мотиви, з яких приїхали на приватну територію, у грубій формі почали ображати його (позивача) нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою та застосуванням зброї, мотивуючи це тим, що він не зупинився на їх вимогу, хоча в дійсності жодних вимог про зупинку не було.

За декілька хвилин, не надавши йому (позивачу) можливість нічого пояснити, працівники поліції стали наносити йому тілесні ушкодження, заламавши руки повалили на землю та стали душити, в результаті чого почав задихатися і втрачати свідомість, наслідком чого став виклик швидкої допомоги, а також додаткового наряду поліції.

Просив звернути увагу на те, що керуючи транспортним засобом він був пристебнутий ременем безпеки та мав посвідчення водія, однак працівники поліції навіть не вимагали пред`явити таке, а одразу стали застосовувати фізичне насильство. Свідками вказаної ситуації була його дружина ОСОБА_2 , батьки дружини - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також сусіди. Також зазначив, що до дружини та її батьків працівники поліції застосовували психологічне насильство та погрози фізичної розправи.

Покликався на те, що постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи, а стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст.283 КУпАП, яка зазначає, шо постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи, а фактично, розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи.

Вказав, що поліцейський СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Тимечко Р.В. виніс оскаржувану постанову фактично без його (позивача) участі, оскільки до нього застосовано фізичне та психологічне насильство, що унеможливило скористатися правом на захист, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не були дослідженні докази, не були вирішені клопотання, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, тощо.

Зазначив, що постанова серії БАД №779985 від 28.09.2023 р. не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема, показання свідків, показання технічних приладів та засобів, посилання на офіційні документи, тощо, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним (позивачем у справі), адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Покликається на те, що посилання працівника поліції в оскаржуваній постанові на те, що він (позивач) порушив вимоги п.2.3 в) ПДР та п.2.1 а) ПДР не відповідає дійсності, дана постанова ухвалена з порушенням вимог ст. 247. 251. 268, 276. 279. 280. 283- 285 КУпАП. Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Зазначає, що відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, визначеного ч.2 ст.77 КАС України, безпідставно відмовлено у наданні пояснень свідку ОСОБА_2 , а також не надано належних та допустимих доказів порушення ним, позивачем у справі, п. 2.3 в та п.2.1 а ПДР України.

Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним (позивачем) правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

З огляду на наведене, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №779985 та просить закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, а також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити, а також просить здійснити розгляд справи у його відсутності. Так, останній у попередніх судових засіданнях надав пояснення, що дійсно, він (позивач ОСОБА_1 ) 28.09.2023 року об 17 год. 50 хв. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf Plus», д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Я.Мудрого, в м.Мостиська Яворівського району Львівської області, оскільки повертався додому за адресою: АДРЕСА_1 , а назустріч йому рухався автомобіль представників поліції. Ствердив, що при повороті додому помітив, що автомобіль поліції рухається за ним та після зупинки т/з до нього підійшли представники поліції і ствердили, що затримують його за незупинку на вимогу представника поліції, тримали його близько двох годин без складення протоколу про затримання, а через деякий час склали щодо нього дану постанову. Вказав, що у вказаному автомобілі разом зі ним перебувала його дружина ОСОБА_2 , яка може надати відповідні пояснення по зазначених обставинах.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській областів судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Про причин неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності представника чи про відкладення розгляду не подали, відзиву не надіслали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - поліцейський СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Тимечко Роман Віталійовичв судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Про причин неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду не подав, пояснень не надіслав.

Ухвалою судді від 20.10.2023 року було постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, проводити розгляд справи з врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій, бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (стаття 286 Кодексу адміністративного судочинства України(далі КАС). Задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано з Головного управління Національної поліції у Львівській області докази по справі, а саме: матеріали фотофіксації та/або відеофіксації, на підставі яких поліцейським СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Тимечком Романом Віталійовичем винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №779985 від 28.09.2023 року. Витребувані докази зобов`язано скерувати на адресу суду до 01.11.2023 року.

Станом на 28.12.2023р. відзив на позов від відповідача до суду не надійшов, а тому суд розглядає справу за наявними у справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що поліцейським СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Тимечко Р.В.була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №779985 від 28.09.2023р., в якій зазначено, що 28.09.2023р. о 17:50год. водій ОСОБА_1 (позивач) керував т.з. марки «Volkswagen Golf Plus», д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Я.Мудрого, 95 у м.Мостиська не будучи пристебнутим ременем пасивної безпеки, не мав та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.3 «в» та п.2.1 «а» Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з постановою до позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п.2.3 «в» даних правил зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

При цьому диспозицією ч.5 ст.121 КУпАП передбачено, що відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

У п.2.1 «а» Правил дорожнього руху зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Так, диспозицією ч.1 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Суд звертає увагу, що вказані норми КУпАП передбачають відповідальність за умисний характер дій водія, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Заперечуючи свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, позивач ОСОБА_1 покликається на те, що поліцейським до винесеної постанови не додав доказів виявленого ним порушення, не пояснив причини його зупинки, не вжив дій щодо надання йому (позивачу) можливості реалізувати право на отримання правої допомоги та не дотримався вимог щодо оформлення адміністративних матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Також повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено «Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 9, 10 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2 р.IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до п.5 р.IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. За наявності технічної можливості після винесення постанови в електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію з реквізитами для сплати штрафу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідна відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі та у спірній постанові не зазначено про обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у такій відсутні будь-які відомості про докази, які додаються на обґрунтування винесеної постанови (що підтверджується самою постановою, графа «До постанови додаються»), окрім цього позивач ОСОБА_1 заперечував встановлене поліцейським правопорушення.

Всупереч встановленому КАС обов`язку доказування, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності його дій при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доказів, які б підтвердили вказані обставини та спростовували твердження позивача, а саме як і пояснень самих працівників патрульної служби, які перебували під час патрулювання в одному екіпажі, так і покази інших свідків, які були безпосередніми очевидцями вчиненого позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Отже, з досліджених судом матеріалів вбачається, що 28.09.2023 року поліцейським СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Тимечко Р.В. винесено постанову серії БАД №779985 відносно позивача ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Не погодившись з інкримінованим правопорушенням ОСОБА_1 заперечує свою вину та звернувся до суду.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

При цьому, судом також враховуються вимоги п.6 розд. ІІ, п.2 розд.ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв.Наказом МВС 18.12.2018 р. №1026, де визначено, що: під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП доказів, в тому числі і відеофіксації правопорушення до цієї постанови не додавалося.

Тобто, фактично відсутні будь-які докази які б вказували на вчинення позивачем правопорушень зазначених у постанові серії БАД №779985 від 28.09.2023р.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративних правопорушень не може бути належним доказом вчинення особою таких порушень, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Отже, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України відповідач обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не виконав.

Крім того, перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону №580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, п.п.1,3 ч.1 зазначеної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Так, суду не надано жодних доказів, щодо підставності зупинки працівником поліції позивача та вимагання у останнього пред`явлення посвідчення водія.

Крім того, порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) встановлюється Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376.

У відповідності до п.9. розд. ІV вищезазначеної інструкції бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Згідно п.5 р.IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі та заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції, згідно якого заповнення в письмовій формі постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім`я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, вона не відповідає вимогам: ст.283 КУпАП; п.9 розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376; п.10 розділу ХV Інструкції від 07 листопада 2015 року №1395, оскільки її текст заповнено нерозбірливим почерком, з накладенням слів та речень, частина записів не проглядається, наявні записи, які не стосуються викладених обставин.

Отже, посадова особа, яка оформляла постанову на позивача не дотрималась вимог щодо оформлення адміністративних матеріалів, та не повернула її як зіпсовану.

Також, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З аналізу наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення слідує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За фактами, викладеними у позові, слідує, що поліцейським під час розгляду справи було не було дотримано процедури розгляду справи, не роз`яснено позивачу його права та відмовлено в можливості скористатись правовою допомогою.

Оскаржувана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано його пояснення, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено його права та обов`язки, розглянуто клопотання в разі їх наявності.

Доказів, які б підтверджували факт роз`яснення позивачу ОСОБА_1 прав та вирішення його клопотань під час розгляду справи про його притягнення до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

Відеозапис події та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутній, в судове засідання на вимогу суду не наданий (відповідно до супровідного листа з ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 26.12.2023р. №9278/65/04-23, - надати відеофіксацію вказаних адміністративних правопорушень не має можливості, оскільки закінчився строк зберігання відеозапису).

Крім того, Верховний суд в постанові від 18.02.2020 у справі №524/9827/16-а дійшов висновку, що порушення інспектором права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, на захист, свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, та є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, відповідачем не надано доказів, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності останньому роз`яснювалися його права, вирішувалися клопотання та було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний суд (положення викладено у постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року справа №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Згідно правової позиції ВС/КАС у справі №678/991/17 від 15.11.2018р. відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до правових позицій Верховного суду від 23.10.2019р. по справі №357/10134/17 та від 11.12.2019р. по справі №761/41786/16а, - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що постанова про накладення адміністративного стягнення не підтверджена належними доказами скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, така складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, без дотримання вимог статей 245, 258, 268, 280 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому суд, відповідно до вимог п.3 ст.293 КУпАП, п.3 ч.3 ст.286 КАС України скасовує вказану постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Що ж стосується стягнення судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 536,80 грн., що підтверджується поданою позивачем квитанцією №146 від 16.10.2023р. (платник: ОСОБА_1 , банк платника: АТ «Ощадбанк»).

Отже, зважаючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , то за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Аналогічна правова позиція щодо суб`єкта, за рахунок якого слід стягувати витрати зі сплати судового збору в даній категорії справ викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 757/52466/18-а та Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17.

На підставі викладено, керуючись статтями 1, 6, 77, 132, 139, 241-246, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа поліцейський СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Тимечко Роман Віталійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №779985 від 28.09.2023 року, винесену поліцейським СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Тимечко Романом Віталійовичемпро притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області судові витрати із сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Генерала Григоренка, 3, ; адреса електронної пошти: .

Третя особа: поліцейський СРПП ВП №1 Яворівського РВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Тимечко Роман Віталійович, місце служби за адресою: 81300, м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В. Кічак