Справа № 120/11924/23
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 грудня 2023 р. Справа № 120/11924/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №65 від 05.07.2023 Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.06.2023, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення період з 15.09.1984 по 15.06.1985, з 28.10.1985 по 13.12.1987, 11.02.1988 по 23.04.1990, 01.01.1992 по 08.07.2007.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що із записів трудової книжки у періоди з 15.09.1984 по 15.06.1985, з 28.10.1985 по 13.12.1987, 11.02.1988 по 23.04.1990, 01.01.1992 по 08.07.2007 працював газоелектрозварником. Отже, всі вищевказані періоди мали бути зараховані до пільгового стажу. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області №65 від 05.07.2023 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою суду від 27.10.2023 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

21.11.2023 від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволені позову з тих підстав, що страховий стаж ОСОБА_1 склав 32 роки 8 місяців 2 дні. Стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 1 рік 8 місяців 8 днів, чого недостатньо для призначення пенсії за Списком №2.

За результатом розгляду документів, до стажу роботи за Списком №2 не зараховано періоди: навчання з 15.09.1984 року по 15.06.1985 року, оскільки відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» період навчання зараховується до пільгового страхового стажу лише при одній умові якщо впродовж трьох місяців після закінчення навчання в професійно-технічному навчальному закладі особа працевлаштувалася за набутою (пільговою) професією, вказаної вимоги позивачем не дотримано; період роботи з 11.02.1988 року по 23.04.1990 року, з 01.01.1992 року по 08.07.2007 року не зараховано, оскільки рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.05.2023 року №4 не підтверджено вказані періоди роботи як такі, що дають право на пенсію на пільгових умовах, оскільки професії газоелектрозварник із суміщенням професії водія та газоелектрозварника, за якими працював позивач, не відповідають чинним на період роботи Спискам. Також, за період роботи з 22.08.1992 року відсутні дані про проведення та результати проведення атестації робочих місць. Крім того, з липня по листопад 2005 року, за січень, червень, листопад, грудень 2006 року прослідковується робота за сумісництвом та відсутні дані, що робота проходила у вільний від основної роботи час. Окрім того, до страхового та відповідно пільгового стажу не зараховано періоди проходження військової строкової служби з 28.10.1985 року по 13.12.1987 року з огляду на те, що запис про період проходження військової служби не завірений належним чином. Більш того відповідач вказує, що період проходження військової служби не зараховується до пільгового стажу.

У встановлений судом строк відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області відзив на позовну заяву подано не було, хоча копія ухвали про відкриття провадження від 27.10.2023 доставлена до його електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" 30.10.2023, що підтверджується відповідною довідкою.

Так, частина 4 статті 159 КАС України визначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 6 стаття 162 КАС України).

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, надавши їм оцінку, встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 - 28.06.2023.

Заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області.

За результатами розгляду заяви винесено рішення №65 від 05.07.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Так, зі змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що, визначено, що вік позивача на момент звернення 55 років. Страховий стаж склав 32 роки 8 місяців 2 дні.

До страхового стажу не зараховано період військової служби з 28.10.195 по 13.12.1987, оскільки у трудовій книжці не зазначена дата видачі військового квитка.

Пільговий стаж Позивача за Списком №2 становить 1 рік 8 місяців 8 днів.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

З аналізу частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, статті 23 Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України вбачається, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 4 Закону Закон №1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частин 1, 3 статті 44 Закону №1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 5 статті 45 Закону передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення особою відповідного віку та наявність необхідного страхового та пільгового стажу роботи на певних посадах.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

При цьому, варто зауважити, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Повертаючись до фактичних обставин у справі, суд зазначає, що згідно записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працював:

з 15.09.1984 по 15.06.1985 - навчання у Хобдинській СПТУ №117;

з 11.06.1985 по 14.10.1985 - робота учнем на СТО Хобдинської «Райсьльгосптехніці» (Республіка Казахстан);

з 28.10.1985 по 13.12.1987 - служба в лавах Радянської армії;

з 11.02.1988 по 31.05.1994 - робота на посаді газоелектрозварювальника 5 розряду Козятинська СПМК-60;

з 31.05.1994 по 07.08.2007 - робота на посаді електрозварника 6 розряду КП «Спецсільгоспмонтаж», звільнений у зв?язку з банкрутством підприємства.

Суд зазначає, що записи в трудовій книжці позивача містять посилання на відповідні документи, на основі яких вони вчинені (накази) та не містять помилок, неточностей, підтирань чи виправлень, а тому не викликають сумнівів.

Слід зазначити, що у період роботи позивача на посадах електрозварника, газоелектрозварника, зварника, електрогазозварника застосовувалися Список № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 року, якими була передбачена ця професія та надавала право на пенсію на пільгових умовах.

Відтак, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів праці позивача у зв`язку з не відповіднісю назв посад чинним на період роботи Спискам є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача на посадах, які відносяться до Списку № 2 - підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом.

Щодо посилання пенсійного органу на роботу позивача у період з 11.02.1988 по 23.04.1990, та з 01.01.1992 по 08.07.2007 за сумісництвом, суд зазначає наступне.

Сумісництво - це виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (приватної особи, підприємця) за наймом. У разі сумісництва передбачається укладення двох трудових договорів за основним місцем роботи та сумісництвом.

Робота вважається сумісництвом за таких умов: наявність основної роботи на умовах трудового договору; робота виконується у вільний від основної роботи час.

Питання щодо роботи за сумісництвом працівників державних установ і організацій регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993 №245 та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінфіну України від 28.06.1993 № 43.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 №58, на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за основним місцем роботи. Запис у трудову книжку відомостей про роботу за сумісництвом провадиться на бажання працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи окремим рядком.

Судом встановлено, що позивача 11.02.1988 року прийнято на посаду газоелектрозварювальника 5 розряду за сумісництвом професій шофера 3 класу на Козятинську СПМК-60 з відрядною заробітною платою, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та архівною довідкою Козятинської міської ради №619 від 22.12.2022.

З 24.04.1990 позивача переведено на посаду газоелектрозварювальника 4 розряду газової дільниці Козятинської СПМК-60, звільнивши від обов`язків газоелектрозварювальника з сумісництвом професій шофера 3 класу, що підтверджується записом у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та архівною довідкою Козятинської міської ради №620 від 22.12.2022.

Відповідно до статті 102-1 КЗпП України сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації або у роботодавця - фізичної особи. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Таким, робота за сумісництвом не суперечить чинному трудовому законодавству України та не позбавляє права позивача працювати за основним місцем роботи, якій необхідно враховувати при розрахунку стажу роботи.

Крім того, як уже зазначалось судом, основним документом, що підтверджує стаж роботи є саме трудова книжка. Більше того, суд наголошує, що уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників подаються лише за умови, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників. Тому робота за сумісництвом не спростовує наявний пільговий стаж позивача на займаній посаді газоелектрозварювальника у спірні періоди роботи.

Суд зазначає, що трудова книжка ОСОБА_1 не містять жодних записів щодо того, що останній приймався на роботу на Козятинську СПМК-60, з режимом неповного робочого дня, або ж переводився на режим неповного робочого дня, тому твердження відповідача про роботу позивача в спірний період з 11.02.1988 по 23.04.1990, та з 01.01.1992 по 08.07.2007 за сумісництвом, що стало підставою для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, суд вважає безпідставним та необгрунтованим.

Окремо суд також враховує пояснення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування періодів трудової діяльності позивача, з огляду на відсутність наказів про атестацію та результати проведення атестації робочого місця та зазначає, що обов`язок щодо проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств.

Суд звертає увагу, що 19.02.2020 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі №520/15025/16-а, в якій зазначила, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10.03.2015, від 17.03.2015 у справах № 21-51а15 та № 21-585а14, від 14.04.2015 року у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15 щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

У справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області не було правових підстав відмовляти позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періоду з 11.02.1988 по 23.04.1990, та з 01.01.1992 по 08.07.2007.

Щодо неврахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання у Хобдинському СПТУ №117 з 15.09.1984 по 15.06.1985, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом д частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" встановлено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівника, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно - технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 15.09.1984 по 15.06.1985 навчався на газолектрозварювальника у Хобдинському СПТУ №117, що підтверджується записом в трудовій книжці та дипломом серії НОМЕР_2 . Також встановлено, що з 11.06.1985 позивач був працевлаштований учнем на СТО Хобдинської «Райсьльгосптехніці» (Республіка Казахстан).

Отже, у позивача наявне право на врахування періоду навчання з 15.09.1984 по 15.06.1985 до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до частини 2 статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову особа, зокрема працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Матеріали справи свідчать, що позивач як до, так і після служби в лавах Радянської армії працював газолектрозварювальником, а відтак період військової служби з 28.10.1987 по 13.12.1987 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Таким чином, судом встановлено, що зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для призначення пенсії дії та надав усі необхідні для цього документи, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області протиправно прийнято рішення, яким відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Суд окремо зазначає, що у спірному рішення відповідача відсутнє обґрунтування підстав незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 15.09.1984 по 15.06.1985, з 28.10.1985 по 13.12.1987, 11.02.1988 по 23.04.1990, 01.01.1992 по 08.07.2007. Наведене є окремою підставою для визнання протиправним та скасування рішення відповідача №65 від 05.07.2023, оскільки воно не відповідає вимогам обґрунтованості через прийняття юридично значущого рішення щодо прав позивача без викладення підстав прийняття рішення конкретного змісту.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області №65 від 05.07.2023 визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин суд приходить до висновку, що періоди роботи позивача з 15.09.1984 по 15.06.1985, з 28.10.1985 по 13.12.1987, 11.02.1988 по 23.04.1990, 01.01.1992 по 08.07.2007 підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, на момент досягнення позивачем 55-річного віку, його страховий стаж становив 32 роки 8 місяців 2 дні, а пільговий стаж - більше 12 років 6 місяців, що дає право ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 28.06.2023, тобто більш ніж через три місяці з дня досягнення пенсійного віку, наявні підстави призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV з дня звернення за пенсією, тобто з 28.06.2023.

За змістом частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити, а саме у спосіб визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області №65 від 05.07.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи з 15.09.1984 по 15.06.1985, з 28.10.1985 по 13.12.1987, 11.02.1988 по 23.04.1990, 01.01.1992 по 08.07.2007 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.06.2023.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер, а позов задоволено, на користь позивача належить стягнути понесені ним судових витрат зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області №65 від 05.07.2023.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи з 15.09.1984 по 15.06.1985, з 28.10.1985 по 13.12.1987, 11.02.1988 по 23.04.1990, 01.01.1992 по 08.07.2007 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 28.06.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, )

Суддя Мультян Марина Бондівна