Справа № 947/31732/23
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/208/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя Роїка Д.Я.

при секретарі Каліної П.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Одесі адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до інспектора 1 батальйону 1 роти УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сафоненка Артема Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просить суд визнати дії інспектора 1 батальйону 1 роти УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції Сафоненка Артема Володимировича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправними, скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАТ№7827807 від 28.09.2023 року, провадження по справі закрити.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25.10.2023 року матеріали вказаної справи передано до П`ятого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративно суду від 07.11.2023 року справу № 947/31732/23 передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою суду від 01.12.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 28.09.2023 року близько 11 години50 хвилин він керував т/з Fiat 500t д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проспекту Небесної Сотні у місті Одесі. Під час керування т/з на панелі приладів почало блимати повідомлення «servis electric vehicle system» що супроводжувалось зображенням жовтого знаку оклику у трикутнику. Побачивши вказане повідомлення, та не розуміючи його причини та наслідки, він прийняв рішення здійснити аварійну зупинку транспортного засобу, оскільки вказаних т/з є повністю електричним та минулого разу, коли виникала вказана помилка, автомобіль самостійно припиняв рук серед проїжджої частини, і щоб його прибрати необхідно було звертатись до евакуатора .Зупинившись, увімкнув аварійну сигналізацію, хотів зателефонувати майстру з ремонту електроавтомобілем для з`ясування наслідків вказаної помилки.

Приблизно через дві хвилини перед ним зупинився патрульний автомобіль та його повідомили інспектор про те що він зупинився у забороненому місці, на його повідомлення що зупинка аварійна, інспектор зауважила що не виставлено аварійний знак, та повідомили що буде складена постанова, взявши документи водія пішла до машини. Вважає, що виконав вимоги п. 9.9. а. Правил дорожнього руху «правила вимушеної зупинки» та п. 9.9.в. ПДР «рух з технічними несправностями» та ст. 18 КУпАП щодо крайньої необхідності. Також вважає, що відповідач грубо порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не оголосив яка справа підлягає розгляду, не роз`яснив права та обов`язки, не оголосив протокол про адміністративне правопорушення, не заслухав осіб, які беруть участь в розгляді справи, не дослідив докази та не надав можливість заявити клопотання. Вважає дії інспектора Сафоненко А.В. протиправними, постанову неправомірною та просить її скасувати.

19.12.2023 до суду надійшов відзив від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Віталія Рудики, в якому просить адміністративний позов залишити без задоволення, оскільки 28.09.2023 року в ході виконання службових обов`язків інспектор роти № 1 батальйону № 1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції Сафоненко Артем Володимирович, за адресою: м. Одеса, вул. Небесної Сотні (Маршала Жукова), 3А/к5, виявив транспортний засіб марки FIAT 500Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого здiйснив зупинку та стоянку у зоні дії даного знаку 3.34 зупинка заборонена, чим порушив п. 8.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та здійснив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач під час розгляду справи не надав ніяких заяв і клопотань, що стосувались суті справи. Зазначав що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський мав всі законні підстави для складання адміністративних матеріалів по справі, ним дотримані процедура та порядок складання адміністративних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28.09.2023 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим сержантом поліції Сафоненко Артемом Володимировичем було винесено постанову серії ЕАТ№ 7827807, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 28.09.2023 о 11 год. 57 хв. в м. Одеса, по вул. проспект Маршала Жукова, 3А/к5 водій порушив вимогу знаку 3.34 здійсним зупинку та стоянку у зоні дії знаку 3,34 чим порушив п. 8.9 ПДР , до постанови додаються: 471563.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Згідно п 15.14 ПДР України в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР України вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до п. 9.9 ПДР. Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі; б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар; в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; г) на механічному транспортному засобі, що буксирується; ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком "Діти", що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п 9.10. ПДР разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди; б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Згідно п. 9.11.ПДР якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар:

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не заперечує факту стоянки (зупинки) в правому ряді, проте зазначає, що зупинка була вимушеною через технічну несправність транспортного засобу ( автомобіль електричний, виникла помилка, я ка супроводжувалась зображенням жовтого знаку оклику у трикутнику), при цьому була включена аварійна сигналізація.

Позивачем надано до матеріалів справи докази на підтвердження здійснення зупинки у зв`язку з технічними несправностями транспортного засобу. Так, відповідно до фотографії панелі приладів, вбачається наявність технічної несправності автомобіля, та фотографія зроблена саме під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, дата та час , геолокація на фотографії збігаються з даними зазначені в постанові серії ЕАТ № 7827807. Відео, яке надано позивачем, підтверджує: зупинку транспортного засобу в дії знаку 3.34, ввімкнення позивачем аварійної сигналізації, зазначення підстави зупинки- технічна несправність автомобіля, невмотивоване відхилення доводів позивача співробітниками поліції, складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без роз`яснення прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Тому суд вважає , що підстави зупинки транспортного засобу на дорозі, на які посилається позивач підтверджені належними та допустимими доказами під час розгляду справи, та дії позивача кваліфікуються як дії, вчинені в стані крайньої необхідності, оскільки в даному випадку аварійна несправність електричного транспортного засобу привела до його вимушеної зупинки в забороненому місці, та даних обставин не могла була усунута іншими засобами.

Отже, з урахуванням конкретних дорожніх умов та дорожньої обстановки дії позивача не створювали небезпеку для інших учасників дорожнього руху, та позивачем були негайно вжиті заходи до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжито всіх можливих заходів до усунення перешкод, що не було враховано патрульними поліцейськими під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, в порушення п.п. 4, 7,8 інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції затвердженої Наказом МВС України № 1378 від 06.11.2015 року ,а саме: співробітники поліції не представилися; не оголосили яка справа буде розглядатися; не вказали відомості про особу яка розглядає справу, оскільки спочатку, спілкування веде інспектор патрульної поліції Катерина, та повідомляє що особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності, та після роздруківки і вручення позивачу постанови, інспектор патрульної поліції Артем Сафоненко розпочинає розгляд справи про адміністративне правопорушення, та на зауваження позивача роз`яснює йому його права, що повністю підтверджується відео доказами, долученими до матеріалів справи позивачем.

Крім того, відповідач в відзиві та на відео заперечуючи дотримання правил вимушеної зупинки вказав, що ОСОБА_1 не виставив знак аварійної зупинки, що вимагається від водія згідно п. 9.10 ПДР України, тому така зупинка не була вимушеною.

Згідно постанови Верховного суду від 05.03.2020 в справі № 766/56/16-а невід`ємними ознаками вимушеної зупинки, здійсненої у відповідності до п. 9.9. та п. 9.11 Правил дорожнього руху, є увімкнення аварійної сигналізації та установлення знаку аварійної зупинки (у випадку зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м).

За змістом п. 9.9, 9.10 та 9.11 ПДР України у разі вимушеної зупинки від водія вимагається увімкнення аварійної світлової сигналізації та лише у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди та (або) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку не менше 100 м. вимагається разом з увімкненням аварійної сигналізації установлення знаку аварійної зупинки або виставлення миготливого червоного ліхтаря на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м. до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м. поза ними, а також якщо транспортний засіб не обладнано аварійною сигналізацією або вона несправна, треба виставити знак аварійної зупинки або миготливий червоних ліхтар.

Так як позивач стверджує, що він увімкнув аварійну сигналізацію, а представник відповідача визнає її увімкнення водієм, тому згідно ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Таким чином суд критично оцінює доводи представника відповідача щодо не встановлення позивачем знаку аварійної зупинки , як таке, що є підставою для невизнання такої зупинки вимушеної, оскільки під час вимушеної зупинки у водія були відсутні умови для обов`язкового виставлення знаку аварійної зупинки чи миготливого червоного ліхтаря.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно позиції Великої Палати Верховного суду в справі 520/2261/19 постанова від 20.06.2020 згідно визначений ч. 2 ст. ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог дорожнього знаку, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач вказує, що правил дорожнього руху не порушував та дотримався вимог до водія при вимушеній зупинці.

Водночас, відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, об`єктивних доказів (свідчень, відео доказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху суду надано не було, очевидців вчиненого правопорушення до розгляду справи не залучалося і не допитувалося.

Суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення, яка є оскаржується, не може розглядатися як єдиний доказ доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Доводи позивача щодо вимушеної зупинки відповідачем не спростовані. Як зазначено позивачем, та не спростовано відповідачем, позивачем були виконанні п.15.14 Правил дорожнього руху. Отже, відповідач не довів правомірність свого рішення, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідач, при прийнятті оскаржуваної постанови від 28.09.2023 року серії ЕАТ № 7827807, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак дана постанова підлягає - скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно позивача - закриттю.

Що ж стосується позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора 1 батальйону 1 роти Управління ПП в Одеській області ДПП старшого сержанта поліції Сафоненка Артема Володимировича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, суд зауважує, що оскільки наслідком вказаних дій стало конкретне процесуальне рішення постанова про накладення адміністративного стягнення, яка, за висновком суду, є протиправною і підлягає скасуванню, тому такий спосіб захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах є повним та достатнім способом захисту, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в даній частині.

Керуючись ст. 251, 254, 258, 268, 280, 283 КУпАП, ст.9, 77, 229, 244, 246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7827807 від 28.09.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП- закрити.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій інспектора роти № 1 батальйону № 1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції Сафоненко Артема Володимировича щодо винесення постанови серії ЕАТ № 7827807 від 28.09.2023 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Д.Я. Роїк