Справа № 580/5506/22
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 580/5506/22

адміністративне провадження № К/990/41797/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №580/5506/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області в якому просив (з урахуванням уточнення позовних вимог):

- скасувати як протиправний наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 30 серпня 2022 року №1653 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до якого ОСОБА_1 , як старшого дільничного офіцера поліції відділу превенції Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, за вчинення дисциплінарного проступку звільнено зі служби в Національній поліції;

- скасувати як незаконний наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 12 жовтня 2022 року №274 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції капітана поліції - старшого дільничного офіцера поліції Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - ОСОБА_1 , за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції відділу превенції Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи із середньоденного заробітку в сумі 1732,00 грн, в розмірі 51 960,00 грн, за період вимушеного прогулу, починаючи з 13 жовтня 2022 року по 13 листопада 2023 року;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді старшого дільничного офіцера поліції відділу превенції Золотоніського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в місячному розмірі;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати включно з судовим збором та витратами на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано накази Головного управління Національної поліції в Черкаській області:

від 30 серпня 2022 року №1653 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , як старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за вчинення дисциплінарного проступку;

від 12 жовтня 2022 року №274 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 - старшого дільничного офіцера поліції Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Поновлено ОСОБА_1 з 13 жовтня 2022 року на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Черкаській області середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 13 жовтня 2022 року до 13 листопада 2022 року у сумі 26 744,17 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року змінено у резолютивній частині та викладено у такій редакції:

Абзац четвертий:

«Стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Черкаській області середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 13 жовтня 2022 року до 13 листопада 2022 року включно, у розмірі 47 719,68 грн».

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року - скасувати в частині відмови стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача в розмірі 15 000, 00 грн.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року залишено без змін.

12 грудня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №580/5506/22.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з наступних підстав.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Скаржник указує, що підставою касаційного оскарження судового рішення у справі №560/10627/22 є пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

У тексті касаційної скарги міститься посилання на постанови Верховного Суду: від 21 липня 2023 року у справі №240/18814/20; від 08 лютого 2023 року у справі №120/7567/22; від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14; від 23 лютого 2021 року у справі №420/1927/20; від 29 травня 2019 року у справі №2-3632/11; від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17; від 30 жовтня 2019 року у справі №390/131/18; від 01 квітня 2020 року у справі №686/24003/18; від 30 січня 2018 року у справі №804/1457/17; від 11 грудня 2018 року у справі №802/295/17-а; від 19 лютого 2019 року у справі №824/399/17-а.

Посилається на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм процесуального права (частина п`ята статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини першої статті 2, частини четвертої статті 90, частини п`ятої статті 242 КАС України) та норм матеріального права (частина четверта статті 31 Дисциплінарного статуту).

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги з підстави застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права у подібних правовідносинах без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права.

Обов`язковими умовами є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається "не відірвано" від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Посилаючись на застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, заявник не наводить обґрунтування, які б свідчили про подібність правовідносин у цій справі та у справах, у яких Верховним Судом були зроблені висновки.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає, що заявником належним чином не обґрунтовано посилання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржник, серед іншого, обґрунтовує касаційну скаргу тим, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, що за змістом відповідає підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Однак ці посилання на випадки передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, наводяться для справ незначної складності та інших справ розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

У свою чергу вказана справа розглянута за правилами загального позовного провадження, оскільки суд першої інстанції з урахуванням категорії та складності справи, обсягу та характеру доказів у ній вирішив розглядати її в порядку загального позовного провадження та не визначив як справу незначної складності.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись статтями 169, 328,330,332 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №580/5506/22 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя М.В. Білак