Справа № 275/1356/23
Суддя: Лівочка Л. І.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 275/1356/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року смт.Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Степанчук С.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області адміністративну справу №275/1356/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування.

Позовні вимоги мотивував тим, що 08 жовтня 2023 року працівниками поліції відносно нього було винесено постанову серії БАД № 560980 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладено адміністративне стягнення.

Із змісту копії постанови слідує, що 08 жовтня 2023 року о 18 годин 20 хвилин в с. Хомутець по вул. Шкільній водій ОСОБА_1 керував т/з обладнаним пасивної безпеки, а саме не був пристебнутий, та при зміні напрямку руху не ввімкнув показник повороту, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач заперечує те, що ним було порушено будь-які правила дорожнього руху, а тому постанова є протиправною, а притягнення його до адміністративної відповідальності є безпідставним з наступних причин.

08 жовтня 2023 року між 16 та 17 годинами автомобіль позивача та він сам знаходився у дворі будинку свого знайомого по АДРЕСА_1 . В цей час у двір, так як ворота були відчинені, заїхали працівники поліції на службовому автомобілі. Працівники поліції звинуватили його в тому, що він керував автомобілем, будучи не пристебнутий ременем, а також при зміні напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту. Він заперечував, що їхав на автомобілі та порушував правила дорожнього руху. Працівники поліції винесли постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення правил безпеки дорожнього руху, яких він не скоював, так як знаходився в зазначений в постанові час у дворі будинку свого знайомого. Крім того, жодного посилання на будь-які докази у п. 7 постанови не зазначено, вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності протиправно та безпідставно.

Позивач просить визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 560980 протиправною та скасувати її.

До суду надійшов відзив від відповідача , в якому відповідач позов не визнав з тих підстав, що жодних доказів на обгрунтування позову позивачем не надано. Вказав, що ОСОБА_1 08 жовтня 2023 року в 18 годин 20 хвилин в селі Хомутець по вулиці Шкільна водій керував т/з та був не пристебнутий ременем пасивної безпеки, при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту, чим порушив п. п.2.3, 9.2 б ПДР України. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, інспектором з РПП СПД №1 ВП №2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Кузинським В.В., винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, ч.2ст.36 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510грн.

Стаття 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає чіткий перелік підстав для зупинення транспортного засобу поліцейським, і здійснюється лише у разі: 1.якщо водій порушив Правила дорожнього руху; та інші підстави.

Після зупинки вказаного транспортного засобу, поліцейським було повідомлено водію про причину зупинки автомобіля та його порушення, з якими останній погодився, що зафіксовано на нагрудну камеру працівників поліції.

Отже, скаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №560980 від 08.10.2023 року винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, цей факт підтверджується матеріалами справи та відеодоказами.

Вказані відеозаписи здійснені на підставі ч.1 ст.40 ЗУ "Про національну поліцію" з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст.251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відеозапис.

Тому, особа яка вчинила проступок повинна нести адміністративну відповідальності, враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок.

Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках. Окрім цього даний факт зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського.

Твердження позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Відповідач просив в задоволенні позову відмовити та розгляд справи проводити без його участі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Штундюк О.А. до суду не з"явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до наступного .

08 жовтня 2023 року поліцейським Кузинським В.В. винесено постанову серії серії БАД №560980 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.2 ст.122 , ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Протокол про адміністративне правопорушення не оформлювався, згідно графи 7 до постанови додано відеозапис.

Як слідує з постанови , ОСОБА_1 о 18 годин 20 хвилин в с. Хомутець по вул. Шкільній керував т/з марки ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1 без пасивної безпеки, а саме не був пристебнутий та при зміні напрямку руху не ввімкнув показник повороту, чим порушив вимоги п. 2.3в;9.2а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121та ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом даного спору є правомірність дій суб"єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обгрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.121, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременем безпеки або мотошоломами.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушеня правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.2.3.в Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до п.9.2 "а" Правил дорожнього руху України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідно до напрямку : перед початком руху і зупинкою.

Відповідно до ст. 14 Закону України " Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також не створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України " Про долрожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України " Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1,2 ст.122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи пре адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, наявність якої доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватися принципом " поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі "Кобець проти України".

Доказування має випливати з сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису,у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів і показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток з загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дії чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень, встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб"єкта владних повноважень обов"язок, аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, що свідчать про його правомірні дії.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Судом встановлено, що на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем було надано лише відеозапис з реєстратора автомобіля патрульної поліції та нагрудних камер поліцейських з моменту наближення автомобіля патрульної поліції до автомобіля, в якому перебував позивач, що були оглянуті судом.

Разом з тим, з наданих відеозаписів судом достовірно та беззаперечно не встановлено, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем та не був не пристебнутий ременем пасивної безпеки, та при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту.

З наданого відеозапису, що переглянутий судом, вбачається, що автомобіль знаходиться у дворі та не рухакється. Більш того, на наданих відповідачем відеозаписах зафіксовано, що позивач неодноразово заперечував факт керування ним автомобілем, стверджуючи, що він не керував автомобілем, втім, доказів на спростування таких тверджень позивача поліцейськими зібрано не було.

Не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення і оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповіданості, оскільки така постанова за своєю природою є результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення після збору та дослідження доказів вчинення такого правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Салабіаку проти Франції" від 07.10.1988 р. зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення, і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

При цьому правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосоваувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вказане та беручи до уваги, що відповідачем не надано достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог, ним в порушення ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено.

За таких обставин постанова серія БАД №560980 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП має бути визнана протиправною та скасована.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) (п. 2) або закрити справу про адміністративне правопорушення (п. 3).

За таких обставин, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВАД №560980 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесену поліцейським з РПП СПД №1 відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції Кузинським В.В. - визнати незаконною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Сьомого апеляційного адмінстративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І Лівочка