Справа № 200/2900/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року Справа№200/2900/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), до відповідача 2: НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), до відповідача 2: НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що його згідно Витягу з наказу Начальника прикордонної служби України від 21.06.2022 року №234-ОС зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, а також призначено інспектором прикордонної служби 3 категорії навідником 1 секції АГС-17 групи гранатометів 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Позивач зазначив, що перебуває на військовій службі у відповідача 1 з 21.06.2022 року та був направлений в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 прикордонного загону та відповідно до розпоряджень відповідача 2 приступив до виконання завдань. Позивач зауважив, що він отримував додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, однак із жовтня 2022 року по листопад 2022 року (включно) йому додаткова винагорода у збільшеному розмірі не зважаючи на участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не виплачувалась, натомість йому нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень щомісячно. Позивач закцентував свою увагу на тому, що вважаючи бездіяльність відповідача 1 протиправною, яка полягає у невиплаті йому цієї додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100 000 грн. перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 09 жовтня 2022 року - 30 листопада 2022 року, звернувся до нього з рапортом про нарахування та виплату зазначеної додаткової винагороди за спірний період, долучивши до нього довідку про підтвердження безпосередньої участі його у бойових діях, забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Сумської області від 08.01.2023 року №4055, яка видана відповідачем 2. Позивач зауважив, що він отримав відповідь відповідача 1 на поданий ним рапорт, в якому було зазначено, що у довідці від 08.01.2023 року №4055 вказана лише одна підстава для її видачі - бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022 року, натомість відповідно до вимог наказів Адміністрації державної прикордонної служби України від 30.07.2022 року №392-АГ, та від 09.12.2022 року №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», у довідці обов`язково мають зазначатися три підстави, які підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження) командира (начальника) військової частини від «_»____202_ року №__; запис журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу) від «__»___202_ року №__; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу від «__»___202_ року №__. Відповідач 1 у своєї відповіді зазначив, що враховуючи вищезазначене, довідка №4055 від 08.01.2023 видана відповідачем 2 не може бути підставою для включення позивача до наказу про виплату підвищеної винагороди до 100 000 гривень. Вважаючи своє право порушеним, а бездіяльність відповідача 1, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті йому додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною, позивач змушений був звернутись до суду для захисту своїх порушених прав.

НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військовою частиною НОМЕР_2 , далі - відповідач 1) було надано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що у липні 2022 року позивача було направлено до НОМЕР_5 прикордонного загону м. Могилів - Подільський; у жовтні 2022 року позивача було направлено до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого у оперативне підпорядкування начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 далі (відповідача 2). Відповідач 1 зазначив, що позивач у спірний період із жовтня 2022 року до січня 2023 року перебував у службовому відрядженні і виконував обов`язки на ділянці відповідача 2, що підтверджується довідкою №4055 від 08.01.2023 року яка була видана відповідачем 2 на ім`я позивача в тому, що він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпечені заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; періоди; на підставі бойового наказу Адміністрації державної прикордонної служби України №165 гриф від 16 вересня 2022 року. Відповідач 1 зауважив, що дана довідка не відповідає встановленій формі, а саме з обов`язкових умов її заповнення видалено графи у яких зазначається: такі підтверджуючі документи як журнал бойових дій у якому повинно бути зафіксовано факт участі позивача у бойових діях чи заходах та рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу у якому повинно бути зафіксовано дні безпосередньої участі позивача у бойових діях чи заходах. Також, відповідач 1 звернув увагу, що у порушення встановленого механізму розпорядником коштів нарахування і виплати додаткової грошової винагороди до 100 000 грн., відповідачем 2 дана довідка не надавалася відповідачу 1 для її розгляду, відповідно відповідач 1 не розглядав довідку і не приймав правових рішень щодо виплати чи не виплати коштів. Відповідач 1 закцентував свою увагу на тому, що форма довідки передбаченої пунктом 2 наказу 392-АГ передбачає її оформлення на всіх відряджених військовослужбовців підрозділу, така довідка згідно додатку 2 до 5 числа у поточному місяці за попередній направляється начальнику прикордонного загону в якому ці військовослужбовці проходять службу для нарахування і виплати коштів (а не надається відрядженим військовослужбовцям на руки). В даному випадку довідка надана у відповідності до форми встановленої у додатку 1 (а не додатку 2) до наказу 392-АГ, згідно пункту 5 така довідка за своєю формою надається індивідуально військовослужбовцю який відряджений до органів військового управління, але позивач не був відряджений до органу військового управління. Крім цього, довідка надана з порушенням вимог її оформлення і не відповідає вимогам наказу 392-АГ. Відповідач 1 зазначив, що у довідці у графі «підстава:» зазначено лише бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022 року на підставі якого позивача у складі підрозділу було направлено до відповідача 2 у відрядження для виконання бойових завдань (факт відрядження не є тотожним факту прийняті участі у бойових діях), при цьому, документи які саме і підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах - журнал бойових дій та рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу у довідці не зазначені (ці обов`язкові для заповнення графи вилучені з довідки відповідачем 2), у довідці відсутнє посилання на документи які підтверджують як безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, так і кількість днів такої участі. Відповідач 1 зауважив, що довідка надана з порушенням вимог її оформлення та не відповідає вимогам наказу 392-АГ, також, дана довідка суперечить офіційній відповіді начальника НОМЕР_3 прикордонного загону (лист від 29.11.2022 року №22/4820- 22 вих.), в якому зазначено, що відповідач 2 не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної додаткової винагороди до 100 000 грн. підрозділам (військовослужбовцям) НОМЕР_1 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_2 ), за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону. Також відповідач 1 просив звернути увагу на те, що відповідач 1 не уповноважений на здійснення оформлення довідки замість командира який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці (лише переглядає довідку на її відповідність наказу №392-АГ надану командиром який веде (вів) бойові дії). У разі надання відповідачем 2 належно оформлених підтверджуючих документів (довідки) у відповідності до вимог наказу №392-АГ щодо безпосередньої участі у бойових діях або заходах, відповідач 1 зобов`язаний нарахувати та виплатити додаткову винагороду до 100 000 гривень за відповідні періоди (дні) такої участі позивача. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що у зв`язку з не отриманням довідки до 5 числа (щомісячно) відповідачем 1 з метою реалізації вимог Постанови №168 та наказу №392-АГ на адресу відповідача 2 направлявся лист від 25.11.2022 з клопотанням про надання інформації щодо відряджених військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, за встановленою формою (у виді довідок) визначених наказом №392-АГ, для нарахування і виплат підвищеної додаткової винагороди. Від відповідача 2 надійшов лист від 29 листопада 2022 року «Про надання інформації», в якому зазначено, що НОМЕР_3 прикордонний загін не вбачає підстав для надання довідок для виплати підвищеної до 100 000 грн. додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) військової частини НОМЕР_2 , за час їх перебування у відрядженні на ділянці НОМЕР_3 прикордонного загону. Відповідач 1 зауважив, що при наявності підстав визначених наказом Адміністрації Державної прикордонної служби №392-АГ від 30.07.2022 року (у разі надання прикордонним загоном до якого був відряджений позивач підтверджуючих документів - довідки за формою визначеної наказом №392-АГ щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах), позивачу буде нарахована та виплачена відповідачем 1 додаткова винагорода (збільшена до 100 000 гривень) встановленим порядком за відповідні періоди участі військовослужбовця у бойових діях або заходах. Відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

105 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 , далі - відповідач 2) було надано відзив на позовну заяву, в якому було зазначено наступне, що позивача у відповідності до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 гриф у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) було направлено в оперативне підпорядкування НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого. Відповідно до бойових розпоряджень відповідача 2 від 19.09.2022 №276/гриф (скасоване), від 25.09.2022 №1348/гриф (скасоване) та від 25.10.2022 №1697/гриф, позивач у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні відповідача 2. Відповідач 2 зазначив, що дані розпорядження надати немає можливості, оскільки вони скасовані та мають обмежений гриф допуску. Бойові накази (розпорядження) видавалися стосовно комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) (в цілому). Також відповідач 2 зауважив, що копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу (докази виконання бойових завдань позивачем) надати не має можливості так як їх облік та ведення безпосередньо здійснюються у 2 прикордонній комендатурі швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ). Відповідач 2 звернув увагу, що позивач в період з 09.10.2022 по 08.01.2023 перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) відповідача 2, у складі відповідача 2 він не перебував, приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ). Таким чином, позивач у штатній структурі та на посаді у відповідача 2 у зазначений період не перебував. Стосовно довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 08.01.2022 №4055 відповідач зазначив, що позивач, який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області у період з 09.10.2022 по 08.01.2023. Дана довідка додана позивачем до матеріалів позовної заяви. Підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів до відповідача 2 від відповідача 1 за вказаний період не надходили. Відповідач 2 закцентував свою увагу на тому, що позивач проходить службу та перебуває на фінансовому забезпеченні у відповідача 1, рапорти коменданта 2 комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону від 03.11.2022 №1525 та від 01.12.2022 №1893 стосовно виплати додаткової винагороди до 100 000 гривень за жовтень 2022 року та за листопад 2022 року надійшли до відповідача 2 згідно рапортів першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури НОМЕР_5 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова від 04.11.2022 №1535 та від 01.12.2022 №1894 та були відправлені до відповідача 1 супровідними листами від 10.11.2022 та 04.12.2022. Відповідач 2 зауважив, що таким чином, ним виконано всі заходи щодо повідомлення відповідача 1 щодо виплати додаткової винагороди позивачу за вказаний період згідно визначених вище нормативно - правових документів. Відповідач 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до нього у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.06.2023 відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено. Витребувано у відповідача 1 копії витягів з журналу бойових дій за період 09.10.2022-30.11.2022 року у частині, що стосується ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.08.2023 витребувано у НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ): відзив на адміністративний позов та докази на підтвердження викладених у відзиві обставин; копії витягів з журналу бойових дій за період з 09.10.2022 по 30.11.2022 року у частині, що стосується ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2023 клопотання відповідача 1 про залучення другого відповідача у справі 200/2900/23 задоволено. Залучено до участі у справі у якості другого відповідача НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ). Встановлений відповідачу 2 строк для подання на адресу суду: відзиву на позовну заяву, копії витягів з журналу бойових дій за період з 09.10.2022 по 30.11.2022 року у частині, що стосується ОСОБА_1 , та витяги з наказів щодо залучення позивача до участі у бойових діях. Розгляд адміністративної справи вирішено розпочати спочатку.

Позивач про відкриття провадження у справі був повідомлений судом належним чином відповідно до наявної реєстрації кабінету електронного суду у його представника Фрей А.В. де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 27.06.2023.

Відповідач 1 про відкриття провадження у справі був повідомлений судом належним чином, відповідно до наявної картки обліку вихідних документів Донецького окружного адміністративного суду від 20.09.2023 №200/2900/23, з якої вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження по справі була надіслана відповідачу 2 на електронну пошту: .

Відповідач 2 був належним чином повідомлений про залучення його 2 відповідачем, відповідно до наявної у нього реєстрації кабінету електронного суду де в графі «дата встановлення статусу» зазначено 01.11.2023.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , відповідно до наявного в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_7 виданим Володарським РС ГУ ДМС України в Донецькій області є громадянином України.

Відповідач 1: НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), ЄДРПОУ: НОМЕР_8 - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідач 2: 105 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ), - в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21 червня 2022 року № 234-ОС зараховано в списки особового складу та на всі види забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 , який прибув з НОМЕР_9 прикордонного загону Державної прикордонної служби України 21 червня 2022 року та наказом начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15 квітня 2022 №102-ОС зарахований в розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Призначено молодшого сержанта ОСОБА_1 інспектором прикордонної служби 3 категорії навідником 1 секції АГС-17 групи гранатометів 1 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до Витягу з наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 11.07.2022 №153-ВВ, позивач вибув у службове відрядження до НОМЕР_5 прикордонного загону (в/ч НОМЕР_10 ), АДРЕСА_2 , з метою проведення заходів визначених розпорядженням.

Відповідно до довідки щодо відрядження військовослужбовця виданою Військовою частиною НОМЕР_2 від 22.09.2023 №12/4030, позивач відповідно до розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №гриф/25-2075-Е військовослужбовця передислоковано з НОМЕР_11 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_3 прикордонного загону, військовослужбовець з 09.10.2022 року по 09.01.2023 року перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_3 прикордонного загону.

Своїм листом від 21.03.2023 року № 22-2104-23-Вих Військова частина НОМЕР_4 повідомила представника позивача, що довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області ОСОБА_1 від 08.01.2023 № 4055, встановленим порядком видана керівництву підрозділу, де проходив службу вказаний військовослужбовець, в одному примірнику. Відповідно до бойових розпоряджень начальника НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 19.09.2022 № 276/гриф, від 25.09.2022 № 1348/гриф та від 25.10.2022 № 1697/гриф вказаний військовослужбовець приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого; бойові розпорядження начальника НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого 19.09.2022 № 276/гриф, від 25.09.2022 № 1348/гриф та від 25.10.2022 № 1697/гриф, надати немає можливості, оскільки мають обмежений гриф доступу. Копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу надати не має можливості, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснювалось 2 прикордонною комендатурою швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ). Разом з тим, представнику позивача направлено витяги з рапортів заступника начальника загону - коменданта 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 від 03.11.2022 (Вх.№1525 від 03.11.2022) та від 01.12.2022 (Вх.№1893 від 01.12.2022) щодо клопотання про виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» відносно ОСОБА_1 . Було повідомлено, що копії рапортів заступника начальника загону - коменданта 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_2 від 03.11.2022 (Вх.№1525 від 03.11.2022) та від 01.12.2022 (Вх.№1893 від 01.12.2022) посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено до НОМЕР_1 прикордонного загону встановленим порядком (листи 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 10.11.2022 №22/4372-22-Вих «Про надання інформації» та від 04.12.2022 №22/4931-22-Вих «Про надання інформації») у зв`язку з тим, що військовослужбовці 2 прикордонної комендатури швидкого реагування перебувають на фінансовому забезпеченні НОМЕР_1 прикордонного загону.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_4 від 08.01.2023 року № 4055, виданої на підставі бойового наказу Адміністрації державної прикордонної служби №165 гриф від 16 вересня 2022 року, молодший сержант ОСОБА_1 , який проходить військову службу у Військовій частини НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області: з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 13.12.2022 року, 19.12.2022 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 рок по 08.01.2023 року.

Згідно листа НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_2 від 23.05.2023 року № 11/4209-23-вих, позивача повідомлено, що його рапорт вхідний №7570 від 15.05.2023 розглянуто по суті командуванням НОМЕР_1 прикордонного загону, довідка від 08.01.2023 року №4055 надана з порушенням вимог її оформлення і не відповідає вимогам наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України від зо липня 2022 року 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», від 09 грудня 2022 року №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», оскільки у довідці обов`язково зазначаються три підстави (сукупність документів), які підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях або заходах, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження) командира (начальника) військової частини ________від «____»_____ 202_ року №_____; запис журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу) від «__»______202_ року №____; рапорт (донесення) начальника(командира) підрозділу від «__» ______202_ року №____. У довідці №4055 у графі «Підстава» зазначено лише бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022 року відповідно якого позивача у складі підрозділу було направлено до НОМЕР_3 прикордонного загону для виконання бойових завдань, при цьому, документи які саме і підтверджують безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах та кількість таких днів - журнал бойових дій, рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу у довідці не зазначені. Тобто у наданій позивачу довідці відсутнє посилання на документи, які підтверджують як безпосередню участь у бойових діях або заходах, так і кількість днів такої участі, за які нараховується підвищена грошова винагорода до 100 000 грн пропорційно кількості днів такої участі. Також в цій відповіді, відповідач 1 зазначив, що довідка №4055 від 08.01.2023 року командиром військової частини НОМЕР_4 не може бути підставою для включення позивача до наказу про виплату підвищеної винагороди до 100000 гривень та надав приклад довідки форма, якої затверджена Додатком 1 до Наказу АДПСУ від 30.07.2022 року № 392-АГ. Відповідач 1 також повідомив позивача, що у разі надання 105 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого до НОМЕР_1 прикордонного загону підтверджуючих документів у відповідності до вимог наказу №392-АГ (наказу №628-АГ) щодо безпосередньої його участі у бойових діях або заходах, йому буде нарахована та виплачена підвищена додаткова винагорода до 100 000 гривень за відповідні періоди (дні) такої участі.

Своїм листом від 29.11.2022 року 105 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України повідомив відповідача 1, що підрозділи Держприкордонслужби України, що знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення і тому підпункт 7 пункту 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» не застосовується. У зв`язку з вищевикладеним, довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_4 , не опрацьовувались. Разом з тим, на адресу НОМЕР_1 прикордонного загону були направлені копії рапортів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям 11 прикордонного, загону за вересень та жовтень 2022 року для прийняття ним правового рішення.

Відповідно до наявних в матеріалах справи архівних відомостях сформованих по позивачу за період з січня по грудень 2022 року та з січня по вересень 2023 року, було встановлено, що з жовтня по грудень 2022 року підвищена додаткова винагорода до 100 000 гривень позивачу не виплачувалась, а було виплачено за спірний період відповідно до «графи» «винагорода ПКМУ 168 30 тис» - жовтень 2022 року 29 000 грн., листопад 2022 року 30 000 грн.; « за 2023 рік позивачу було виплачено «Винагороду ПКМУ 168 100 тис.» за березень та квітень місяці.

Відповідачем 2 надано до суду Витяг з рапорту начальника загону коменданта 2 комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника Івана ВАСИЛЕНКА від 03.11.2022 №1525, згідно якого останній клопоче про виплату додаткової винагороди у розмірі до 30 000,00 грн., пропорційно із розрахунку на місяць наступним військовослужбовцям 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, за жовтень місяць 2022 року (молодшому сержанту ОСОБА_1 ), а також на підставі абзацу 2 пункту 1, пункту 2, пункту 3 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» про здійснення виплати додаткової винагороди у розмірі до 70 000,00 грн наступним військовослужбовцям 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, за жовтень місяць 2022 року, у тому числі позивачу за 23 дні.

Відповідно до супровідного листа відповідача 2 вих.№22/4372-22 від 10.11.2022 вищезазначений рапорт було скеровано на адресу відповідача 1 для вжиття заходів в межах компетенції.

Також відповідач 2 надав до суду Витяг з рапорту начальника загону коменданта 2 комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника Івана ВАСИЛЕНКА від 01.12.2022 №1893, згідно якого останній клопоче про виплату додаткової винагороди у розмірі до 30 000,00 грн., пропорційно із розрахунку на місяць наступним військовослужбовцям 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, за листопад місяць 2022 року (молодшому сержанту ОСОБА_1 ) а також на підставі абзацу 2 пункту 1, пункту 2, пункту 3 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» про здійснення виплати додаткової винагороди у розмірі до 70 000,00 грн наступним військовослужбовцям 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, за листопад місяць 2022 року, у тому числі позивачу за 30 днів.

Відповідно до супровідного листа відповідача 2 вих.№22/4931-22 від 04.12.2022 вищезазначений рапорт було скеровано на адресу відповідача 1 для вжиття заходів в межах компетенції.

Даних щодо отримання вищенаведених супровідних листів разом із рапортами відповідачем 1 в матеріалах справи відсутні, відповідно до наданих в якості доказів вищенаведених документів відсутні відповідні штампи відповідача 1 про отримання, тож суд не в змозі встановити отримання та можливу надану відповідь відповідачем 1 на ці рапорти.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, а саме додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць за жовтень та листопад 2022 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Закон України «Про Державну прикордонну службу України» від 3 квітня 2003 року № 661-IV (надалі Закон № 661-IV), відповідно до Конституції України визначає правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 661-IV, під час дії воєнного стану прикордонні загони у встановленому законом порядку можуть залучатися відповідними органами військового управління Збройних Сил України до ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту, відсічі збройній агресії проти України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 19 Закону № 661-IV, на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 25 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст. 1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері охорони державного кордону - Державної прикордонної служби України визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 (далі Інструкція №558).

Відповідно до п.п. 2, 3, 7, 9 розділу I «Загальні положення» Інструкції №558, у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України В. Зеленський постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено та триває на момент розгляду даної справи судом.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація) (пункт 1), призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами (пункт 4).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову Кабінет Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова №168).

В період з 26 вересня по 17 жовтня 2022 року пункт 1 Постанови №168 діяв в редакції: «1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)».

В період з 18 жовтня по 31 грудня 2022 року пункт 1 Постанови №168 діяв в редакції: «1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)».

Виходячи з системного аналізу приписів пункту 1 Постанови №168, суд дійшов висновку, що передбачена ним додаткова винагорода в розмірі до 100000,00 гривен є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки не є постійною і не має систематичного характеру, виплата означеного виду грошового забезпечення здійснюється тільки у період дії воєнного стану та залежить від конкретно визначених умов, таких як безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або безпосереднє перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, водночас, така винагорода нараховується пропорційно до днів участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції чинній під час виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 533 (надалі Положення № 533).

Пунктами 1, 2 Положення №533 встановлено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні. Адміністрація Держприкордонслужби у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно пункту 9 Положення, Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

30 липня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 був виданий наказ №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» (надалі Наказ №392-/0/81-22-АГ), який був уведений в дію з 01 серпня 2022 року, а з 01 грудня 2022 року був уведений в дію та застосовується наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09 грудня 2022 року «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» (надалі Наказ №628/0/81-22-АГ).

Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 21.12.2023 по справі №200/193/23, зазначено наступне: - «43. Крім того, документування (фіксація) у спірний період органами Держприкордонслужби безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях і заходах та фактична виплата їм додаткової винагороди до 100 000 гривень відповідно до приписів наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ унеможливлює застосування іншого механізму реалізації постанови Кабінету Міністрів України №168 до правовідносин, що вже відбулися.

44. За відсутності цих відомчих нормативно-правових актів не здійснювався би облік особового складу, який мав право на збільшену додаткову винагороду, що призвело б до невиплати цієї частини грошового забезпечення військовослужбовцям.

45. Таким чином, відповідаючи на поставлені перед судом касаційної інстанції питання (пункти 2 і 3 аргументів касаційної скарги), Верховний Суд дійшов висновку про те, що застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у спірний період підлягають накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ і від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ.

46. Протилежний висновок поставив би питання необхідності повернення вже виплачених на підставі цих наказів сум додаткової винагороди.»

Враховуючи приписи ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак суд дійшов висновку, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», згідно його преамбули прийнято керуючись Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та пунктом 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та з метою врегулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час дії воєнного стану.

Ідентичну преамбулу має також і наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09 грудня 2022 року «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168».

Прийняття означених наказів спричинено п. 2-1 Постанови № 168 та здійснено на його виконання.

Суд дійшов висновку, що положення означених наказів: не встановлюють нових правових норм щодо розміру та підстав виплати спірної додаткової винагороди, окрім визначених Постановою № 168, їх приписи встановлюють порядок реалізації норм Постанову № 168; спрямовані на організацію виконання рішення вищого органу - Кабінету Міністрів України; Постанова КМУ №168 містить чітке зобов`язання щодо делегування визначення порядку і умов виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, керівникам відповідних міністерств та державних органів (фактично організація виконання).

З урахуванням вищенаведеного, приписи наказу Адміністрації Держприкордонслужби №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно п.п. 1-2, 4-5, 11-12 наказу Адміністрації Держприкордонслужби №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення (далі - органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.

Додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заході.

Заходами, передбаченими абзацом другим пункту 1 цього наказу, визначається виконання у відповідні дні військовослужбовцем: бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України; бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.

У довідках, передбачених цим пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.

Облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проекту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 цього наказу, в органах Держприкордонслужби покласти на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік бойових дій.

Надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу.

Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.

Виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

Зазначений наказ встановлює алгоритм дій органів Держприкордонслужби, який полягає у: установленні факту безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій та періоду їх участі у здійсненні зазначених заходів (бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах), для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі); поданні начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу документів, що підтверджують факт та період безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій; видання органом Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить службу відповідного наказу та виплата спірної винагороди.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у разі відрядження військовослужбовця органу Держприкордонслужби до інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, виплату грошової винагороди здійснює той орган, в якому позивач проходить службу. В даному випадку судом було встановлено та підтверджується наявними доказами, що позивач проходить службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України військової частини НОМЕР_2 з 21.06.2022, а не в 105 прикордонному загоні імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України військової частини НОМЕР_4 , куди було відряджено позивача з 09.10.2022.

Суд зауважує, що відповідно до вищенаведеного, обов`язок виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, може виникнути у відповідача 1 (де проходить службу позивач), виключно після отримання від відповідача 2 (куди у спірний період був відряджений позивач), нормативно закріпленого переліку документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій.

З матеріалів справи суд встановив і це не заперечується сторонами, що на підставі рапорту Військової частини НОМЕР_4 в спірний період відповідач 1 виплачував позивачу додаткову винагороду 30 000 грн, відповідно до Постанови КМУ № 168.

В той же час судом встановлено, що також підтверджується наявними доказами та зазначено відповідачем 1 у його відзиві, що Військова частина НОМЕР_4 повідомляла відповідачу 1, що підстави для виплати позивачу додаткової винагороди 100 000 грн відсутні, оскільки позивач не приймав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій.

Натомість, позивачу Військова частина НОМЕР_4 видала довідку від 08.01.2023 року № 4055, згідно якої позивач, який проходить військову службу у Військовій частини НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області: з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 по 30.11.2022 року, з 01.12.2022 по 13.12.2022 року, з 19.12.2022 по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 по 08.01.2023 року.

Суд зауважує, що підставою для винесення даної довідки слугував бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України № 165 (гриф) від 16 вересня 2022 року.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 72, ч.ч. 1, 2 ст. 73, ч. 2 ст. 74, ст. 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, безпосередня участь у бойових діях або заходах позивача, яка дає право на додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, підтверджена довідкою виданою військової частини НОМЕР_4 (відповідачем 2) від 08.01.2023 №4055.

Суд дійшов висновку, що довідка відповідача 2 від 08.01.2023 року №4055, складалась з огляду на первинний документ, який підтверджує виконання безпосередніх службових дій позивачем за визначений відрізок дат.

Водночас в письмових поясненнях та відзиві на позовну заяву, наданих суду, відповідач 2 повідомив, що позивач в спірний період з 09.10.2022 по 30.11.2022 перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого, приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Сумської області у складі НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ).

Зіставивши доводи відповідача 2 суд дійшов висновку про їх непослідовність та недоведеність факту спрямування відповідачем 2 відповідачу 1 пакету документів, визначеного наказом АДПСУ №392-/0/81-22-АГ, оскільки на супровідних листах відповідних рапортів складених начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та адресованих начальнику НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), у тому числі щодо позивача, не вбачається відповідної відмітки про їх отримання відповідачем 1, що вже було зазначено в цьому рішенні.

В своєму відзиві відповідач 2 не спростовує доводів відповідача 1 відносно невідповідності виданої позивачу довідки від 08.01.2023 року № 4055 додатку 1 до наказу АДПСУ №392-/0/81-22-АГ.

В той же час відповідачем 1 не спростовано участі позивача у спірний період у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, при цьому, вказуючи на причини неможливості виплати додаткової грошової винагороди, тим самим, виникає ситуація, за якої, військовослужбовець, виконуючи бойові завдання, не отримує передбачену законодавством додаткову грошову винагороду.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-ІV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20.10.2011, пункти 70, 71, Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", зазначивши, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Так, виплаті спірної додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168 передує отримання інформації про відряджених військовослужбовців про дні їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, яка подається начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у Наказі № 392-АГ.

У той же час, недотримання відповідачами вимог Наказу № 392-АГ в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі, на право отримання спірної додаткової винагороди.

Слід зазначити, що відповідачами не заперечується існування бойових наказів Адміністрації державної прикордонної служби України №165 гриф від 16.09.2022, посилання на які містить довідка командира військової частини НОМЕР_4 Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_3 від 08.01.2023 №4055.

Водночас, доказів направлення журналу бойових дій та рапортів НОМЕР_1 прикордонному загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) до 05 числа кожного місяця спірного періоду матеріали справи не містять.

Згідно пункту 3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 1 - 11 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військовою частиною НОМЕР_2 ) не заперечується можливість нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, відповідно до пункту 1 Постанови № 168, але за умови надання підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.

Таким чином, вимоги позивача до відповідача 1 є передчасними в частині визнання протиправною бездіяльності, що виникла за відсутності нарахуванні та не виплаті додаткової грошової винагороди, тому що, вказані дії виникають після надходження інформації про участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за спірний період з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 за встановленою формою, та є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень щодо обліку/нарахування/виплати додаткової грошової винагороди.

Суд вважає, що недотримання відповідачами вимог Наказу № 392-АГ в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у жодному разі не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Поряд з цим, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем 2 - Військовою частиною НОМЕР_4 у встановленому порядку відповідачу 1 не направлявся пакет документів щодо нарахування та виплати позивачу спірної винагороди у розмірі 100 000 грн пропорційно часу участі у бойових діях за період з 09.10.2022 року по 30.11.2022 року, оскільки надані відповідачем 2 документи в їх сукупності вчинення таких дій не доводять (надані витяги з рапортів та надіслані до відповідача 1) але немає відповідної відмітки про отримання цих витягів, що унеможливило прийняття відповідного рішення відповідачем 1 враховуючи чинне законодавство.

Суд також враховує, що відповідач 1 сам звертався до відповідача 2 за наданням відповідних документів для виплати спірної винагороди стосовно військовослужбовців, що проходять службу у Військовій частині НОМЕР_2 та відряджені до Військової частини НОМЕР_4 , однак відповідач 2 повідомив відповідача 1 про відсутність підстав для встановлення таких виплат.

Відповідач 1 також підтверджує наявність у нього обов`язку виплатити спірну додаткову грошову винагороду за умови отримання від Військової частини НОМЕР_4 рапорту командира з відповідними документами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зазначені висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

Водночас у постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював висновок, згідно якого у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, шляхом, який відповідає суті спірних правовідносин та забезпечить належний та достатній захист прав позивача, а саме: визнати протиправною бездіяльність відповідача 2: 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_4 ), яка полягає у не повідомленні відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 та як похідна вимога зобов`язати відповідача 2: 105 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_4 ) направити до відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) інформацію про участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 за встановленою формою, та як наслідок зобов`язати відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_2 ) розглянути питання про нарахування та виплату позивачу на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з врахуванням вже проведених виплат за цей період.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 з врахуванням вищезазначеного підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

В адміністративному позові представником позивача зазначено, що позивачем планує стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір якої становить 8 000 грн, остаточний розмір витрат та докази на їх підтвердження будуть надані стороною позивача до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у цій справі.

Станом на 28 грудня 2023 року докази на підтвердження витрат на правову допомогу від сторони позивача до суду не надходили, з огляду на що суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), до відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ), до відповідача 2: НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_12 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача 2: 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_4 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_12 ), яка полягає у не повідомленні відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) про безпосередню участь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Зобов`язати відповідача 2: 105 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_4 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_12 ) направити до відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) інформацію про участь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022 за встановленою формою.

Зобов`язати відповідача 1: НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ) розглянути питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) на підставі п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 09.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з врахуванням вже проведених виплат за цей період.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець