Справа № 140/31043/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/31043/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-2) про визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до трудового стажу роботу у МП «Охорона» у період з 15.01.1994 по 01.07.1994 та роботу в Волинському облоб`єднанні фірмі «Меблі» з 17.08.1987 по 09.03.1989 та у Волинському орендному комерційно-виробничому підприємстві фірмі «Меблі» з 06.07.1989 по 14.01.1994 та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не призначення пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати з 14.02.2019 до загального трудового стажу роботу у МП «Охорона» у період з 15.01.1994 по 01.07.1994 та роботу в Волинському облоб`єднанні фірмі «Меблі» з 17.08.1987 по 09.03.1989 та у Волинському орендному комерційно-виробничому підприємстві фірмі «Меблі» з 06.07.1989 по 14.01.1994; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити пенсію по віку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Проте, 25.07.2023 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийняло рішення №87 про відмову в призначенні пенсії по віку, з якого вбачається, що трудовий стаж позивача становить 28 років 07 місяців 08 днів. Повідомлено, що до трудового стажу не зараховано періоди роботи, а саме з 15.01.1994 по 01.07.1994, оскільки має місце виправлення у даті наказу про звільнення та періоди з 17.08.1987 по 09.03.1989 та з 06.07.1989 по 14.01.1994, оскільки графа «по-батькові» у первинних документах не відповідає даним зазначеним у паспорту.

Позивач вважає підстави для відмови необґрунтованими та безпідставними у зв`язку з тим, що виправлення в трудовій книжці було зроблене роботодавцем, а саме МП «Охорона», а сам факт перебування в трудових відносин підтверджується зокрема довідкою №8 від 16.05.2023. Крім того, вказує, що періоди роботи у фірмі «Меблі» підтверджуються всіма необхідними документами, які надавалися ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 прийнято до провадження вказану адміністративну справу, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позов представник відповідача-2 позовні вимоги не визнала та зазначила, що згідно доданих до заяви документів страховий стаж позивача становить 28 років 07 місяців 08 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи, а саме: з 15.01.1994 по 01.07.1994, оскільки має місце виправлення в даті наказу про звільнення; з 17.08.1987 по 09.03.1989 та з 06.07.1989 по 14.01.1994, оскільки графи «по-батькові» первинних документів не відповідають паспорту. Вказує, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) необхідний страховий стаж має становити 30 років. Враховуючи наведене, у позивача відсутні підстави для призначення пенсії за віком.

Відповідач-1 своїм правом на подачу відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження ним отримана 05.10.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 11.07.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком та подав необхідні документи. За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та прийнято рішення №87 від 25.07.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж позивача становив 28 років 07 місяці 08 днів.

Згідно зі спірним рішенням до страхового стажу позивачу не заховано:

- період роботи у МП «Охорона» з 15.01.1994 по 01.07.1994, оскільки має місце виправлення у даті наказу про звільнення;

- період роботи у Волинському облоб`єднанні фірмі «Меблі» з 17.08.1987 по 09.03.1989 та у Волинському орендному комерційно-виробничому підприємстві фірмі «Меблі» з 06.07.1989 по 14.01.1994, оскільки «по-батькові» у первинних документах не відповідає паспорту.

Позивач не погоджується з такими діями суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, оскільки формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, норми Закону №1058-IVумовами для призначення пенсії за віком визначають не лише вік (60 років), а й наявність відповідного страхового стажу на час досягнення віку.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IVпризначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Як визначено пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник сервісного центру: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів тощо. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IVдокументи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відмова ГУ ПФУ у Волинській області у призначенні позивачу пенсії за віком обґрунтована відсутністю необхідного страхового стажу, при цьому, до страхового стажу згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 не зараховано періоди роботи у МП «Охорона» з 15.01.1994 по 01.07.1994, оскільки має місце виправлення у даті наказу про звільнення; у Волинському облоб`єднанні фірмі «Меблі» з 17.08.1987 по 09.03.1989 та у Волинському орендному комерційно-виробничому підприємстві фірмі «Меблі» з 06.07.1989 по 14.01.1994, оскільки «по-батькові» у первинних документах не відповідає паспорту.

Станом на час початку ведення трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 27.08.1974 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 глави 1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції №162 встановлено, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

За змістом абзаців першого-третього пункту 2.13 Інструкції №162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно із пунктами 2.25, 2.26 Інструкції №162записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1.Інструкції № 162).

Зазначена Інструкція в Україні не застосовується з прийняттям наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Згідно пункту 1.1. Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт2.3Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (пункт 2.27Інструкції №58).

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 27.08.1974 (а.с.11-18) встановлено, що позивач 14.01.1994 прийнятий на роботу в МП «Охорона»; 01.07.1994 звільнений з роботи у зв`язку з переводом на ЛЕАЗ (записи 17-18); 17.08.1987 прийнятий вантажником на меблеву базу; 09.03.1989 позивач звільнений відповідно до статті 38 КЗОТ УРСР; 06.07.1989 прийнятий на роботу у Волинське обласне оптово-роздрібне об`єднання фірма «Меблі» вантажником меблевої бази; 14.01.1994 звільнений відповідно до статті 38 КЗпП України за власним бажанням (записи 13-16).

Вказані періоди роботи також підтверджуються наступними документами, а саме:

- період роботи з 15.01.994 по 01.07.1994 згідно з довідкою ПрАТ «ЕНКО» №85 від 16.05.2023, позивач дійсно працював на посаді стрілка в МП «Охорона» з 14.01.1994 наказ №1 від 03.01.1994 по 01.07.1994 наказ №7 від 30.07.1994, з 01.07.1994 переведений сторожем пожежно-сторожової служби наказ №110-к від 01.07.1994, з 06.04.1998 був звільнений за власним бажанням наказ №60-ос від 06.04.1998;

- період роботи з 06.07.1989 по 14.01.1994 згідно з витягом з наказу Волинського облоб`єднані фірмі Меблі від 06.07.1989, відповідно до якого ОСОБА_1 прийнято вантажником на меблеву базу з почасовою оплатою праці та копії витягу з наказу Волинського орендного комерційно-виробничого підприємства фірми «Меблі» від 14.01.1994, згідно якого позивача з 14.01.1994 звільнено відповідно до статті 38 КЗпП України. Крім того, позивачем долучено копію архівної довідки №1311/1-11 від 12.06.2023, виданої Комунальною установою «Луцький міський трудовий архів», якою підтверджено вказаний період роботи;

- період роботи з 17.08.1987 по 09.03.1989 відповідно до витягу з наказу Волинського обласного оптово-роздрібного об`єднання фірми «Меблі», який підтверджує, що ОСОБА_1 з 17.07.1987 прийнято вантажником на базу з оплатою праці згідно штатного розпису та витягом з наказу Волинського об`єднання фірми «Меблі» від 09.03.1989, яким ОСОБА_1 вантажника з 09.03.1989 звільнено по статті 38 КЗОТ УРСР за власним бажанням. Крім того, позивачем долучено копію архівної довідки №1310/1-11 від 12.06.2023, виданої Комунальною установою «Луцький міський трудовий архів», якою підтверджено вказаний період роботи.

Суд зауважує, що у розглядуваному випадку записи трудової книжки вчинені в хронологічному порядку, містять чітку дату прийому, переведення та звільнення з роботи, реквізити наказів (їх дату та номер), посади на якій працювала позивач, підпис особи, відповідальної за внесення записів, та відбиток печатки підприємств при звільненні з роботи. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.

З оглянутої судом копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.08.1974 встановлено, що запис №18 (про звільнення з роботи з 01.07.1994) містить виправлення.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що виправлення дати звільнення працівника, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення запису, не є підставою для не зарахування до стажу роботи працівника.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що періоди роботи позивача з 15.01.1994 по 01.07.1994, з 17.08.1987 по 09.03.1989 та з 06.07.1989 по 14.01.1994 підтверджено записами його трудової книжки та ці записи, на переконання суду, є належними та допустимим доказами для підтвердження його трудового стажу, а наведені відповідачем-2 аргументи не вказують на такі недоліки в заповненні трудової книжки, які можуть мати наслідком неврахування періоду трудової діяльності позивача при реалізації нею конституційного права на пенсійне забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що записи в трудовій книжці відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять дату прийому та звільнення з роботи, відбиток печаток підприємства при прийнятті та звільненні з роботи, при цьому посилання позивача на виправлення в трудовій книжці не знайшли свого підтвердження при досліджені матеріалів справи, а можливі нюанси заповнення трудової книжки рукописним текстом не спростовують наявного страхового стажу.

Крім того, посилання відповідача-2 при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахуванні до трудового стажу періоди роботи з 17.08.1987 по 09.03.1989 та з 06.07.1989 по 14.01.1994 на те, що графа «по-батькові» у трудовій книжці не збігається з даними в паспорті є необґрунтованим. Так, згідно даних трудової книжки серії НОМЕР_1 початково в графі «по-батькові» зазначено « ОСОБА_2 », дата першого заповнення 27.08.1974. Однак, наявний запис про виправлення графи «по-батькові» на підставі паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Луцьким МВ УМВС України у Волинській області від 14.11.2000. Таким чином в трудову книжку внесено виправлення, а саме у графі «по-батькові» з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». Так, суд доходить висновку, що спірні періоди роботи були внесені до трудової книжки раніше, ніж виправлення згідно виданого паспорта громадянина України, то посилання пенсійного органу в рішенні на такі розбіжності є безпідставним.

Вказані обставини підтверджуються

При вирішенні спору суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства; вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань з призначення пенсії за віком.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а сформовано висновки, відповідно до яких підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійним органом не врахувано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності не передбачено. За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення його трудової книжки на позивача.

На думку суду, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що періоди роботи позивача з 15.01.1994 по 01.07.1994, з 17.08.1987 по 09.03.1989 та з 06.07.1989 по 14.01.1994 безпідставно не було зараховано до страхового стажу позивача, що призвело до помилкових висновків при прийнятті спірного рішення.

Оскільки мотиви прийняття ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішення №87 від 18.07.2023 щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 15.01.1994 по 01.07.1994, з 17.08.1987 по 09.03.1989 та з 06.07.1989 по 14.01.1994 є помилковими, не відповідають приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, то таке рішення слід скасувати як протиправне.

При вирішенні спору в частині позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що умовами призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV з 01.01.2023 по 31.12.2023 є досягнення особою віку 60 років та наявність страхового стажу не менше 30 років. Станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком та на дату досягнення ним віку 60 років безспірний страховий стаж становить 28 років 07 місяців 08 днів, тому, з урахуванням його періодів роботи 15.01.1994 по 01.07.1994, з 17.08.1987 по 09.03.1989 та з 06.07.1989 по 14.01.1994, які безпідставно не зараховано відповідачем-12 до страхового стажу позивача, страховий стаж ОСОБА_1 буде становити більше 30 років, тобто умова для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV виконується.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 60 років та його звернення із заявою про призначення пенсії 11.07.2023, право на отримання пенсії за віком відповідно до приписів статті 45 Закону №1058-IV у неї виникло з 01.07.2023, оскільки звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є ГУ ПФУ в Харківській області.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та наведені норми чинного законодавства України, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги слід задовольнити повністю шляхом визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо не зарахування до трудового стажу періодів роботи у МП «Охорона» у період з 15.01.1994 по 01.07.1994 та роботу в Волинському облоб`єднанні фірмі «Меблі» з 17.08.1987 по 09.03.1989 та у Волинському орендному комерційно-виробничому підприємстві фірмі «Меблі» з 06.07.1989 по 14.01.1994; зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати спірні періоди до загального трудового стажу ОСОБА_1 ; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію по віку.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме прийняттям протиправного рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №87 від 18.07.2023, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 1 073,60 грн., сплачений квитанцією від 29.09.2023.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до трудового стажу періодів роботи з 15.01.1994 по 01.07.1994; з 17.08.1987 по 09.03.1989; та з 06.07.1989 по 14.01.1994.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахування до трудового стажу періоди роботи з 15.01.1994 по 01.07.1994; з 17.08.1987 по 09.03.1989; та з 06.07.1989 по 14.01.1994.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити пенсію по віку.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк