Справа № 280/7144/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 грудня 2023 року Справа № 280/7144/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ), Головне управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, код ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), до Головне управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області (далі відповідач 2) в якій позивач просить суд:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області усунути порушення прав ОСОБА_1 , шляхом нарахування з дня призначення пенсії, тобто з 28.04.2023 року, наявних двох термінів трудового стажу, а саме період роботи з 02 березня 1987 року по 30 квітня 1991 року на посаді вахтера СПТУ-89 м. Ленінград та період роботи з 02 вересня 1992 року по 20 травня 1993 року на посаді інспектора (Якимівського РВ УМВС України в Запорізькій області).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що після набуття 60-річного віку звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пнсії за віком. З 28.04.2023 року позивачу нарахована та призначена пенсія за віком. Під час з ознайомленням з матеріалами пенсійної справи, позивачем було з`ясовано, що під час обчислення трудового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи, а сааме: з 02 березня 1987 року по 30 квітня 1991 року на посаді вахтера СПТУ-89 м. Ленінград та з 02 вересня 1992 року по 20 травня 1993 року на посаді інспектора (Якимівського РВ УМВС України в Запорізькій області). Не погодившись с діями відповідача, позивач звернулась із заявою від 27.07.2023 року до Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про врахування зазначених періодів роботи до страхового стажу. Листом від 02.08.2023 № 13188/Ф-0800-23 відповідач відмовив позивачу у зарахуванні зазначених періодів посилаючись на те що, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 : з 02.03.1987 по 30.04.1991, оскільки в підставах про звільнення не зазначено рік звільнення з роботи. При цьому, період з 10.06.1988 по 09.06.1991 враховано як період догляду за дитиною до 3 років; з 02.09.1992 по 20.05.1993, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи. Обидва записи внесено з порушенням Інструкції №58. Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 08.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву. Зобов`язано ВІДПОВІДАЧА надати суду: належним чином завірену копію пенсійної справи позивача.

Відповідач 1 позовну заяву не визнав, у відзиві від 26.09.2023 вх. № 42615 посилається на те, що позивач перебуває на обліку в Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 28.04.2023 року, пенсія призначена з урахуванням стажу роботи 31 рік 10 місяців 4 дні. Стаж враховано по 31.05.2023. За результатом розгляду документів, які були додані до заяви про призначення пенсії до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.03.1987 по 30.04.1991 на посаді вахтера СПТУ-89 м. Ленінград та з 02.09.1992 по 20.05.1993 на посаді інспектора (Якимівського РВ УМВС України в Запорізькій області), оскільки у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 у зазначена періоди містяться помилки, щодо ведення трудових книжок згідно інструкції від 29.07.1993 № 58. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.11.2023 до справи залучено другого співвідповідача, а саме: Головне управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області.

Відповідач 2 позовну заяву не визнав, у відзиві від 15.11.2023 вх. № 50693 посилається на те, що загальний страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначенням пенсії за віком згідно інформації з системи персоніфікованого обліку складає 28 років 9 місяців 27 днів що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах. Просить у позові відмовити.

20.11.2023 (вх. 51443) від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив в якій наполягає на задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась 16.06.2023 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (за Списком №2).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.06.2023 № 20, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах До пільгового стажу не зарахований період роботи:

з 02.03.1987 по 30.04.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки запис заповнено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме - в підставах про звільнення не зазначено рік звільнення з роботи.

З 02.09.1992 по 20.05.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки запис заповнено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме відсутній запис про звільнення з роботи.

Страховий стаж особи на момент звернення із заявою становить 28 років 9 місяців 27 днів.

27.07.2023 позивачем було подано заяву про проведення нарахування та призначення пенсії за віком із зарахуванням спірних періодів, а саме з 02.03.1987 по 30.04.1991 та 02.09.1992 по 20.05.1993.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.08.2023 № 13802-13188/Ф-02/8-0800/23 позивача повідомлено, що з 28.04.2023 останньому призначено пенсію за віком відповідно до Закону 1058. Пенсія обчислена з урахуванням стажу роботи 31 рік 10 місяців 04 дні. Стаж враховано по 31.05.2023. Окрім цього зазначено що, спірні періоди не зараховані до стажу роботи так як містять порушення заповнення та ведення трудових книжок відповідно до інструкції 58.

07.08.2023 позивачем було повторно подано заяву про призначення пенсії до відповідача.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.08.2023 № 20, яким опрацьовано заяву за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено, щодо перерахунку пенсії до надходження акту перевірки.

Відповідно до Акту № 0800-1102-1/4718 від 16.08.2023 року про результат перевірки достовірності даних довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої Запорізьке міське управлення ГУМВСУ у Запорізькій області, не відповідають даним її особового рахунку та нарахування заробітної плати відповідно до довідок від 16.06.2023 №75, №76 за період з травня 1993 по травень 1999, рекомендовано надати оновлені довідки.

Позивач не погодившись з рішенням відповідача та з вимогою вчинити певні дії, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 за № 1788-XIІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про пенсійне забезпечення, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно норм законодавства, чинного у спірний період роботи позивача, а саме: Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція № 162) було визначено порядок ведення трудових книжок.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок що й Інструкція №162.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції № 162 у випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику необхідну допомогу в цьому. Аналогічна правова позиція висловлена у п. 2.6 Інструкції № 58.

Згідно п. 2.8 Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення і т. ін. мають повність відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У випадку втрати наказу або розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, що не вказані в трудовій книжці. Аналогічна правова позиція висловлена у п. 2.9 Інструкції № 58.

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Згідно з п.2.3. Інструкції №162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.11 Інструкції №162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Аналогічні за змістом вимоги встановлені пунктом 2.12 Інструкції № 58.

Відповідно до пункту 2.12 Інструкції № 162 зміна записів в трудових книжках про прізвище, ім`я, по-батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я, по-батькові, тощо) з посиланням на дату та номер цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, попереднє прізвище чи ім`я, по-батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. В такому ж порядку за необхідності вносяться зміни у відомостях щодо освіти, професії, спеціальності.

Аналогічні за змістом вимоги містяться у пункті 2.13 Інструкції № 58.

Також, пунктом 2.13 Інструкції №162 визначено, що у графі 3 розділу Відомості про роботу у вигляді заголовка, пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Згідно з 4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Таким чином, аналіз вказаних вище правових норм дозволяє дійти до висновку, що обов`язок щодо внесення достовірних відомостей про працівника під час заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкцій № 162 та № 58.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Суд зазначає, що записи у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 , періоди роботи з 02.03.1987 по 30.04.1991 та з 02.09.1992 по 20.05.1993, року дають змогу встано вити зміст виконуваної трудової діяльності та періоди роботи позивача.

Суд наголошує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Суд зазначає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на отримання додаткових відомостей, на підтвердження обґрунтованості та достовірності, або уточнення даних, що містяться у поданих позивачем документах, в яких зазначені періоди роботи, зокрема, у записах трудової книжки.

Відповідач відмовляючи позивачу у зарахуванні спірних періодів трудового стажу не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 02.03.1987 по 30.04.1991 та з 02.09.1992 по 20.05.1993 року, оскільки такий підтверджується його трудовою книжкою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 20 від 23.06.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім цього суд зазначає, що позивачу вже призначена пенсія з 24.08.2023 за віком на пільгових умовах із врахуванням страхового стажу 31 рік 10 місяців 04 дні. Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 20 від 23.06.2023 страховий стаж особи складає 28 років 09 місяців 27 днів. Тобто з аналізу матеріалів справи судом встановлено розбіжність у нарахуванні страхового стажу позивача між рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 20 від 23.06.2023 та призначенням пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За приписами ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Враховуючи викладене, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.06.2023 № 20 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, згідно записів трудової НОМЕР_3 , періоди роботи з 02 березня 1987 року по 30 квітня 1991 року на посаді вахтера СПТУ-89 м. Ленінград та з 02 вересня 1992 року по 20 травня 1993 року на посаді інспектора (Якимівського РВ УМВС України в Запорізькій області).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 1073,60 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057; ), Головне управління Пенсійного фонду України Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, 25009, код ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.06.2023 № 20 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 , з 02 березня 1987 року по 30 квітня 1991 року на посаді вахтера СПТУ-89 м. Ленінград та з 02 вересня 1992 року по 20 травня 1993 року на посаді інспектора (Якимівського РВ УМВС України в Запорізькій області).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29.12.2023.

Суддя А.В. Сіпака