Справа № 200/5768/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року Справа№200/5768/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

Адвокат Маруценко Сергій Валерійович звернувся до суду з позовною заявою від імені ОСОБА_1 (далі - позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.01.2023 року № 93 про відмову у перерахунку пенсії позивачці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки від 19.01.2023 року № 192 про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позову представник позивачки вказує, що за результатами розгляду поданої позивачкою заяви від 19.01.2023 року щодо переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідачем прийнято рішення від 23.01.2023 року № 93, яким позивачці було відмовлено у перерахунку її пенсії з тих підстав, що позивачкою були надані документи годувальника на ім`я ОСОБА_2 , а свідоцтво про шлюб - на ОСОБА_2 , у зв`язку з чим право на перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника у позивачки на даний час відсутнє.

Представник позивачки зазначає про те, що позивачка та її чоловік - ОСОБА_2 , перебували у шлюбі та спільно проживали за однією адресою у квартирі, яка належить їм на правах спільної сумісної власності. При цьому дохід чоловіка позивачки був основним джерелом доходу сім`ї, а позивачка фактично перебувала на його утриманні.

Під час отримання нового паспорта громадянина України чоловіком позивачки у липні 1997 року працівниками паспортного столу було зроблено довільний переклад прізвища " ОСОБА_2 " (російською мовою) як " ОСОБА_2 ". У зв`язку з цим надалі в усіх документах, які оформлялися на підставі паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 , його прізвище вказано як " ОСОБА_2 ".

На переконання представника позивачки, через формальний та необ`єктивний розгляд всіх поданих позивачкою документів відповідачем було прийнято спірне рішення, яким він позбавив позивачку законного права на соціальний захист.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

Зокрема, як вказує відповідач у відзиві на позов, для перерахунку пенсії до заяви було надано документи годувальника на ім`я ОСОБА_2 , а свідоцтво про шлюб - на ОСОБА_2 , тому право на перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника у позивачки на даний час відсутнє.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2023 року визнано поважними причини пропуску позивачкою строку звернення до суду з позовом та поновлено пропущений нею строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/5768/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.

Позивачка у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, код за , місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивачка перебуває на обліку в Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком.

19.01.2023 року позивачка звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою (разом з доданими документами) про перехід із пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника у порядку, визначеному нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

23.01.2023 року відповідачем, за наслідками розгляду заяви та доданих документів було прийнято рішення № 93 про відмову в перерахунку пенсії позивачці.

Як видно із цього рішення, відповідач дійшов висновку про відсутність у позивачки права на перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, оскільки для перерахунку пенсії до заяви було надано документи годувальника на ім`я ОСОБА_2 , а свідоцтво про шлюб з позивачкою - на ОСОБА_2 .

Про прийняття спірного рішення позивачку було повідомлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, листом від 16.03.2023 року № 3868-3011/Б-02/8-0500/23, із наданням до нього копії цього рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з частинами 1, 2 статті 36 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти (у тому числі, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Частиною 3 статті 36 Закону № 1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону № 1058-IV перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, та додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як зазначається відповідачем у відзиві на позовну заяву і оскаржуваному рішенні та не заперечується позивачкою, останньою до заяви про перехід із пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника було надано, зокрема, копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11.12.1984 року, в якому вказано прізвище чоловіка - " ОСОБА_2 ".

У той же час, в усіх інших наданих позивачкою на годувальника документах (у тому числі копіях військового квитка, паспорта громадянина України, документів на нерухомість, свідоцтва про смерть, актів, довідок, тощо) зазначено прізвище " ОСОБА_2 ".

Саме наведені розбіжності стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову позивачці в перерахунку пенсії.

Положеннями статті 28 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. При цьому ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.

Пунктом 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII, передбачено, що документом, який посвідчує особу його власника та підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 49 Цивільного кодексу України установлено, що події та дії, нерозривно пов`язані з фізичною особою, які започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків, є актами цивільного стану. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення/поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть, тощо.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи чи у випадку, передбаченому абзацами п`ятими, сьомим цього пункту, у відповідній заяві зазначаються відомості про документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, а також паспорт громадянина України (далі - паспорт), паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (далі - паспортний документ) заявника, та посвідка на постійне чи тимчасове проживання або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні при поданні заяви про державну реєстрацію шлюбу жінка та чоловік пред`являють на посвідчення своєї особи паспорт або паспортний документ.

Як видно з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 від 04.07.1997 року, наданого до справи, даний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Аналогічні прізвище, ім`я та по батькові зазначені в усіх інших наданих позивачкою на годувальника документах (у тому числі виданих до моменту видачі паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 та до моменту державної реєстрації шлюбу, зокрема, у військовому квитку серії НОМЕР_5 від 02.06.1967 року).

Разом з тим, у наданій позивачкою копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11.12.1984 року вказано прізвище чоловіка - " ОСОБА_2 ".

Суд зазначає, що встановлення фактів, які мають юридичне значення (зокрема, фактів реєстрації шлюбу, проживання однією сім`єю, перебування особи на утриманні, належності правовстановлюючих документів особі, тощо), не віднесене до компетенції адміністративних судів відповідно до КАС України, такі справи розглядаються місцевими загальними судами у порядку цивільного судочинства.

У даному разі в наданих позивачкою на годувальника документах наявні розбіжності у прізвищі особи (годувальника), на яку видані документи, що унеможливлює ідентифікацію вказаної особи, власне, як чоловіка позивачки.

Водночас, за змістом частин 1-3 статті 36 Закону № 1058-IV наявність статусу чоловіка (дружини), батька або матері є необхідним для призначення особі пенсії у зв`язку з втратою годувальника або для переходу цей вид пенсії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правомірно було прийнято оскаржуване рішення від 23.01.2023 року № 93.

Оскільки відповідач довів обґрунтованість прийнятого ним рішення, що не спростовано наявними у справі доказами, позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позову, судові витрати, які були понесені позивачкою, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись положеннями Конституції України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постановою Верховної Ради України "Про затвердження положень про паспорт громадянина України", наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", постановою правління Пенсійного фонду "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Повне судове рішення складене 27 грудня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Приймаючи до уваги прийняття даного рішення у порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч