Справа № 140/4917/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/4917/22 пров. № А/857/20356/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.09.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення (суддя суду І інстанції: Лозовський О.А., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 27.09.2023р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

17.07.2022р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини польова пошта НОМЕР_2 (яка перейшла на умовне найменування Військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р.;

зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р.;

визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому допомоги на оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення за період з 14.05.2015р. по 07.10.2016р.;

зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату йому допомоги на оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення за період з 14.05.2015р. по 07.10.2016р. (а.с.1-3, 8).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (а.с.10 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.09.2023р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р.; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.74-76).

Частково не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Військова частина НОМЕР_1 , який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору в частині вимог щодо індексації грошового забезпечення, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволення позову відмовити (а.с.79-88).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що для правильного вирішення розглядуваного спору слід дослідити питання підняття доходів випереджаючим шляхом, що мало місце в грудні 2015 року.

Відповідно до п.5 Порядку № 1078, в редакції до 15.12.2015р. (до прийняття КМ України постанови № 1013 від 09.12.2015р.), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Тобто, відповідно до п.5 Порядку № 1078, в редакції до набрання чинності постановою КМ України № 1013 від 09.12.2015р., базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення: до 01.12.2015р. був місяць збільшення заробітної плати; після 01.12.2015р. є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).

Наголошує на тому, що сума індексації грошового забезпечення позивача за спірний період проведена відповідачем із дотриманням вимог діючого законодавства (її розмір склав 0,00 грн.), а відтак твердження суду про допущену бездіяльність не відповідають дійсності.

Позивач ОСОБА_1 скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.104-107).

В свою чергу, відповідач подав до апеляційного суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу (а.с.111-114).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015р. «Про часткову мобілізацію» був призваний на військову службу за призовом, яку в період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р. проходив у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами у військовому квитку (а.с.5-6).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 224 від 07.10.2016р. молодшого сержанта ОСОБА_1 , радіотелефоніста радіовідділення протитанкового артилерійського дивізіону, звільнено відповідно до пп.«є» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби у запас та виключено з 07.10.2016р. зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення.

Підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом слугувало те, що під час проходження військової служби відповідачем не було виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р., а також допомогу для оздоровлення у зв`язку з наданням щорічної основної відпустки у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, за період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Відповідно до вимог чинного законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Отже, як вбачається з аналізу матеріалів справи та вищенаведеного законодавства, військовослужбовцям має проводитись індексація грошового забезпечення.

Проте, за період за 2015-2016 роки відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась позивачу індексація грошового забезпечення, що свідчить про його протиправну бездіяльність. При цьому, відповідачем не доведено відсутність обставин, передбачених ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Оскільки судом встановлено, що індексація грошових доходів позивача відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася, а, відповідно, нормами законодавства визначений порядок проведення індексації грошових доходів населення та право на її здійснення, тому непроведення відповідачем індексації грошового забезпечення позивача має ознаки протиправності, через що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення, зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 14.09.2015р.-07.10.2016р. підлягають задоволенню.

Стосовно решти вимог суд виснував, що надані відповідачем розрахункові відомості за листопад 2015 року та за вересень 2016 року вказують на те, що позивачу військовою частиною виплачувалася грошова допомога на оздоровлення у 2015-2016 роках у таких розмірах: за 2015 рік 1517 грн. 50 коп., за 2016 рік 4476 грн. 33 коп.

Таким чином, позовні вимоги в частині щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати допомоги для оздоровлення у зв`язку з наданням щорічної основної відпустки у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення за період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р., зобов`язання нарахувати та виплатити допомогу для оздоровлення не підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) вимог, що стосуються нарахування і виплати грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2016 роках, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи наведений спір в оскарженій частині, колегія суддів виходить з того, що наведені висновки суду першої інстанції про часткове задоволення заявленого позову не в повній мірі відповідають нормам матеріального права, з наступних підстав.

Предметом спору в цій справі є оцінка наявності чи відсутності підстав для визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання останнього нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 14.09.2015р. по 07.10.2016р.

При цьому, ключовим питанням є правильність визначення відповідачем базових місяців для нарахування сум індексації грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 вказаного Закону).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України № 1282-ХІІ від 03.07.1991р. «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 вказаного Закону).

Згідно з ст.5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 наведеного Порядку).

Згідно з п.6 цього Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013р. у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі аналізу наведених положень законодавства суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст.1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення від 08.11.2005р., заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отож Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Твердження про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими, оскільки ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Також колегія суддів звертає увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

У частині правильності обчислення належної позивачу індексації колегія суддів враховує наступне.

Як слідує з долучених до матеріалів справи документів, позивачу ОСОБА_1 упродовж періоду з 14.09.2015р. по 07.10.2016р. індексація грошового забезпечення нараховувалася в розмірі 0,00 грн., через що не виплачувалася (а.с.16, 17-28, 34).

Постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р. затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Відповідно до п.5 зазначеного Порядку (в редакції, яка діяла до 15.12.2015р. (до прийняття КМ України постанови № 1013 від 09.12.2015р.)), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Згідно з вимогами абз.3 п.10-1 зазначеного Порядку (в редакції, чинній до 15.12.2015р.) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.

Пунктом 5 вказаного Порядку (в редакції постанови КМ № 1013 від 09.12.2015р.) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Порівняльний аналіз законодавства про індексацію грошових доходів дає підстави стверджувати про те, що новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення:

до 01.12.2015р. був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати;

після 01.12.2015р. є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).

Тому відповідно до вимог абз.1 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р. (в редакції до 01.12.2015р.), вересень 2015 року (у вересні 2015 року відбулося зростання грошового забезпечення позивача а.с.42) став базовим місяцем.

Відповідно до інформації на офіційному веб-сайті Держстату України індекс споживчих цін в 2015 році (в межах спірного періоду) становив: липень -99 %, серпень - 99,2 %, вересень -102,0 %, жовтень - 98,7 %, листопад -102 %, грудень - 100,7 %.

Оскільки величина індексу споживчих цін за вказаний період перевищила поріг у 101 % у вересні 2015 року, тому обчислення індексу споживчих цін розпочалося з жовтня 2015 року (за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації); у листопаді та грудні 2015 року виплачено позивачу 0,00 грн. індексації (а.с.16).

Таким чином, відповідач в період до грудня 2015 року нарахував позивачу індексацію грошового забезпечення у відповідності до чинних нормативно-правових актів.

Щодо періоду та базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 07.10.2016р., апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до приписів п.2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р. (в редакції постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015р.) для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Постановою КМ України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до п.13 указаної постанови вона набрала чинності з 01.01.2008р.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01.03.2018р.

Отже, відповідно до приписів Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015р. до 07.10.2016р.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015р. по 07.10.2016р. слід застосовувати базовий місяць січень 2008 року.

Водночас, доказів дотримання відповідачем такого порядку нарахування і виплати індексації матеріали справи не містять.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що базовим місяцем для нарахування індексації ОСОБА_1 повинен бути січень 2008 року за період з 01.12.2015р. до 07.10.2016р. включно.

Стосовно решта періоду позовних вимог (14.09.2015р. 30.11.2015р.) індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачу із дотриманням вимог діючого законодавства.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України по наведеній категорії справ, яка викладена в постанові від 19.05.2022р. у справі № 200/3859/21.

Окрім цього, за усталеною судовою практикою дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Водночас, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015р. у справі № 21-1465а15.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, при цьому належить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 07.10.2016р. включно; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 07.10.2016р. включно; решта позовних вимог задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягає застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують інших висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27.09.2023р. в адміністративній справі № 140/4917/22 змінити в частині мотивів часткового задоволення позову ОСОБА_1 , виклавши такі в мотивувальній частині постанови апеляційного суду, а також виклавши резолютивну частину рішення суду в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 07.10.2016р. включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 07.10.2016р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

В решті рішення суду залишити без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Р. М. Шавель
Судді: Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 28.12.2023р.