Справа № 440/7084/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 р. Справа № 440/7084/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 30.10.23 по справі № 440/7084/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Полтавській області про опис майна у податкову заставу №29/16-24 від 28 травня 2019 року.

В обгрунтування позову зазначено, що рішення Головного управління ДФС в Полтавській області про опис майна у податкову заставу №29/16-24 від 28 травня 2019 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки у позивача відсутній узгоджений податковий борг.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що будь-яких повідомлень про податковий борг, рішення про опис майна у податкову заставу, акт опису майна на адресу позивача не надходило. Зазначає, що контролюючий орган не мав права здійснювати з майном позивача будь-які операції або обтяжувати його у зв`язку з наявністю податкового боргу зі сплати транспортного податку в сумі 25000,00 грн. Також зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання дій контролюючого органу законними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що з 29 серпня 2016 року в інтегрованій картці особового рахунку з транспортного податку платника податку ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 25000,00 грн.

Головним управлінням ДФС у Полтавській області на підставі статті 59 Податкового кодексу України сформована податкова вимога №1643-17 від 15 червня 2017 року, яка направлена на адресу за місцем реєстрації платника податку: АДРЕСА_1 та повернута з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

28 травня 2019 року начальником Полтавського управління Головного управління ДФС у Полтавській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №29/16-24, яким відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ОСОБА_1 , а у разі, якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша за суму податкового боргу, - також того майна, право власності на яке вона набуде у майбутньому.

Примірник вказаного рішення супровідним листом Головного управління ДФС у Полтавській області №1048/16-31-56-17-24 від 28 травня 2019 року надіслано ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 та повернуто до податкового органу із відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

Вважаючи, що відповідачем протиправно прийнято рішення Головного управління ДФС в Полтавській області про опис майна у податкову заставу №29/16-24 від 28 травня 2019 року, позивач звернулася до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Приписами пунктів 88.1-88.2 статті 88 ПК України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (пункт 89.2 статті 89 ПК України).

Пунктом 89.3 статті 89 ПК України визначено, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Згідно з пунктом 93.3 статті 93 ПК України порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2017 року № 586, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 липня 2017 року за № 859/30727, затверджено Порядок застосування податкової застави контролюючими органами.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 586 опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1), яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Отже, умовою для винесення керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) рішення про опис майна платника податків у податкову заставу є наявність у такого платника податку податкового боргу у розмірі, що перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Тобто умовою для винесення керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) рішення про опис майна платника податків у податкову заставу є наявність у такого платника податку податкового боргу у розмірі, що перевищує 1020 грн (17 х 60).

Так, матеріалами справи підтверджено, що з 29 серпня 2016 року в інтегрованій картці особового рахунку з транспортного податку платника податку ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 25000,00 грн.

Згідно з пунктом 12 розділу І Порядку № 586 повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

З огляду на те, що податкова вимога №1643-17 від 15 червня 2017 року надіслана позивачу у встановленому пунктом 58.3 статті 58 ПК України порядку, тобто на адресу за місцем проживання платника податку, вона в силу цієї норми вважається врученою позивачу.

Щодо доводів позивача, що оскільки вона податкових повідомлень рішень не отримувала, відтак податковий борг не є узгодженим, а отже відсутні законні підстави для прийняття рішення про опис майна в податкову заставу, колегія суддів вважає необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи-платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

До облікової картки фізичної особи-платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься, зокрема, інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4 пункту 70.4 статті 70 ПК України).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 826/11455/15, невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 21.06.2023 по справі №160/13606/20.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правомірність внесення контролюючим органом до інтегрованої картки особового рахунку платника податку суми грошового зобов`язання з транспортного податку та винесення податкової вимоги №1643-17 від 15 червня 2017 року не є предметом спору у цій справі, отже до предмету доказування у цій справі не належать обставини набуття сумою грошового зобов`язання з транспортного податку статусу податкового боргу, у зв`язку з чим відсутні підстави констатувати відсутність у позивача податкового боргу в сумі 25000,00 грн станом на дату прийняття рішення про опис майна у податкову заставу № 29/16-14 від 28 травня 2019 року.

Пунктом 1 розділу VI Порядку № 586 передбачено, що у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення (додаток 7).

Так, пунктом 93.1 статті 93 ПК України встановлено, що майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: 93.1.1. отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; 93.1.2. визнання податкового боргу безнадійним; 93.1.3. набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; 93.1.4. отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

Відповідно до пункту 93.2 статті 93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність законних підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС в Полтавській області про опис майна у податкову заставу №29/16-24 від 28 травня 2019 року, оскільки позивачем не надано до суду першої та апеляційної інстанції документів, що є підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави відповідно до пункту 93.2 статті 93 ПК України, доказів на підтвердження того, що до інтегрованої картки особового рахунку з транспортного податку позивача протиправно внесено суму грошового зобов`язання в 25000,00 грн, а податкова вимога №1643-17 від 15 червня 2017 року скасована у зв`язку з протиправністю її винесення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 по справі № 440/7084/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова С.С. Рєзнікова