Справа № 751/9940/23
Суддя: Деркач О. Г.
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/9940/23
Провадження №2-а/751/141/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2023 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Деркача О.Г.,

секретаря судового засідання Курач В.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з реагування відділу поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Рудик Олега Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження,

В С Т А Н О В И В :

09.11.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Копейкін С.О. звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора з реагування ВПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Рудик О.А., ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови інспектора з реагування ВПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Рудик О.А. від 31.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та закриття провадження у справі.

Позов обґрунтовано тим, що, що 31.10.2023 року інспектором з реагування ВПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції Рудик О.А. відносно позивача була винесена постанова серії БАД №177610 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, за начебто порушення норм ч.2 ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом, без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1а ПДР.

Зазначає, що інспектором з реагування ВПД №1 Богма О.С. було складено акт про вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_1 , на виконання постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.08.2008 року у справі №3-20457/08 року, яку пред`явити не змогли.

Вказує, що на адвокатські запити: Новозаводським районним судом міста Чернігова було надано копію постанови суду від 13.08.2008 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і застосовано стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три місяці, повідомлено, що надати іншу інформацію щодо виконання вказаної постанови не має можливості в зв`язку із знищенням справи, по закінченню терміну зберігання; Відділом поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області надано копію постанови суду від 13.08.2008 року та повідомлено, що згідно ІПНП МВС посвідчення водія СВВ 005070 від 30.05.2007 року громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус «підлягає вилученню» і на даний час направлено до територіального сервісного центру.

Стверджує, що строк дії постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.08.2008 року і обмеження права керування транспортними засобами позивачем завершилися 13.11.2008 року, і підстав для внесення посвідчення водія в ІПНП МВС не було, оскільки систему «Інформаційний портал Національної поліції» затверджено Наказом МВС України №676 від 03.08.2017 року і зареєстроване в МЮ України 28.08.2017 року за №1059/30927, тобто після закінчення дії постанови. Посилається, що станом на 13.11.2008 року діючим на той час законодавством не було передбачено, що для повернення вилученого посвідчення водія, необхідно проходити медогляд, і складати теоретичний та практичний іспити, воно автоматично підлягало поверненню.

А тому, вважає що винесена відносно ОСОБА_1 постанова є незаконною, необгрутованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права. Зазначає, що в силу ч.1 п.9 ст.5 Закону України позивач, як інвалід 2 групи, звільняється від сплати судового збору за подання адміністративного позову.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.11.2023 року, прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

01.12.2023 року та 11.12.2023 року на адресу суду від представника відповідача - ГУНП в Чернігівській області та відповідача - інспектора з реагування відділу поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Рудик О.А., надійшли ідентичні відзиви на позов, в яких останні заперечують проти позову і просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначають, що 31.10.2023 року о 08 год. 54 хв. в м. Городня по вул. 1-го Травня, 88, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21213, номерний знак НОМЕР_2 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. Посилаються, що 31.10.2023 року під час перевірки позивача по базі АМОР, інспектором поліції було встановлено, що ОСОБА_1 постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.08.2008 року було позбавлено права керування строком на три місяці. Оскільки, на той час позивач добровільно посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.05.2007 року не здав, та надалі користувався ним, то відповідно до чинного законодавства дане посвідчення підлягає вилученню. Вказує, що після позбавлення права на керування транспортними засобами ОСОБА_1 необхідно звернутися в сервісний центр МВС та скласти теоретичний та практичний іспити. Стверджують, що події 31.10.2023 року були зафіксовані на відео з нагрудного реєстратора інспектора, позивача було повідомлено, що відносно нього буде розглядатись адміністративна справа, роз`яснено його права, повідомлено про право скористатись професійною допомогою, на що останній відмовився. Отже, вважають, що інспектором була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №177610, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн., в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. Таким чином, поліцейський здійснюючи розгляд адміністративної справи відносно позивача, діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова відповідає встановленій формі.

18.12.2023 року на адресу суду від представника позивача, надійшла відповідь на відзиви на позов, в якій останній наполягає, що на той час коли була винесена постанова суду про позбавлення позивача права керувати транспортними засобами норми Закону не зобов`язували його здавати теоретичний і практичний іспити, такий порядок був визначений лише при позбавленні права керування транспортними засобами на строк більше 12 місяців. Зазначає, що за приписами ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Крім того, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність мають зворотню силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів, а закони, які встановлюють або посилюють відповідальність, зворотньої сили не мають.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, встановив наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Конституції України).

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Судом встановлено, що постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.08.2008 року у справі №3-20457/08 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України і застосовано до нього стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на три місці. Постанова оскарженню не підлягає, а тому вступає в силу в день її винесення, 13.08.2008 року. (а.с.23, 29)

31.10.2023 року інспектором з реагування відділу поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції Рудик О.А. 31.10.2023 року винесено постанову серії БАД №177610 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі якою, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, і застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн., ОСОБА_1 в постанові зазначив, що з діями працівників поліції не згоден, буде оскаржувати в суді. (а.с. 18)

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 31.10.2023 року о 08 год. 54 хв. в м. Городня по вул. 1-го Травня, 88, Чернігівської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21213, державний номерний знак НОМЕР_2 без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.18).

31.10.2023 року інспектором з РПП ВПД №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області Богма О.С. було складено акт про вилучення посвідчення водія, відповідно до якого у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.05.2007 року, у зв`язку з виконанням постанови Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.08.2008 року у справі №3-20457/08 року. (а.с.13)

На адвокатський запит №01/20-23 від 06.11.2023 року про надання інформації, щодо порядку виконання постанови суду від 13.03.2023 року по справі №3-20457/08 та запитів на отримання її іншими особами, Новозаводський районний суд міста Чернігова, листом від 07.11.2023 року повідомив, що надати інформацію за запитом не має можливості у зв`язку із знищенням справ по закінченню 3 річного терміну зберігання. (а.с.22)

Згідно листа відділу поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 07.11.2023 року №226 аз/124/48/1/23, наданої на адвокатський запит, посвідчення водія НОМЕР_1 від 30.05.2007 року громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в системі ІПНП МВС має статус «підлягає вилученню». На даний час посвідчення водія направлено до територіального сервісного центру за адресою: м.Чернігів, вул. Шевчена,162а. (а.с.28)

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 «а» ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. (ч. 2 ст. 77 КАС України)

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззапереченим доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності тощо.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішення суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід також відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваної постанови є те, що посвідчення водія позивача в системі ІПНП МВС має статус «підлягає вилученню», на підставі постанови Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.08.2008 року по справі №3-20457/08 р., якою позивача позбавлено права керувати всіма видами транспортних засобів строком на три місяці, строк дії постанови закінчився 13.11.2008 року.

На час виникнення спірних правовідносин, діяло Положення «Про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затверджене Постановою КМ України №340 від 08.05.1993 року і до 20.05.2009 року передбачало, що повернення посвідчення водія особам, позбавленим їх на 12 місяців і більше, провадиться після складання теоретичного і практичного екзаменів, а позбавленим за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, посвідчення може бути повернуто після обов`язкового проходження медичного огляду та складання теоретичного і практичного екзаменів. При цьому практичний екзамен приймається екзаменаційною комісією на транспортний засіб однією із категорій, права на керування яким було позбавлено.

Постановами Кабінету міністрів України №1086 від 17.12.2008 року та №340 в редакції №511 від 20.05.2009 року, був змінений порядок повернення вилученого посвідчення водія і встановлено, що при позбавлені судом водія права керування транспортним засобом на будь-який термін, посвідчення автоматично вважається недійсним.

Отже, наведене свідчить, що законодавство, що існувало на час виникнення спірних правовідносин (13.08.2008 року), не передбачало потреби в проходженні медичного огляду та складанні теоретичного і практичного іспитів, для повернення посвідчення водія особам, позбавлених права керування транспортними засобами менше ніж на 12 місяців, а воно автоматично підлягало поверненню після закінчення строку на його позбавлення.

Оскільки, матеріали адміністративної справи №3-20457/08, в зв`язку із закінченням терміну зберігання, знищені, то встановити обставини виконання постанови суду від 13.08.2008 року не виявляється можливим, а тому усі сумніви щодо доведеності вини позивача тлумачаться на його користь.

Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач керував транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 ПДР України, що спростовується актом про вилучення посвідчення водія, що суперечить диспозиції ч.2 ст.126 КУпАП, яка передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Доводи відповідача, що відповідно до чинного законодавства посвідчення водія у позивача підлягає вилученню, спростовуються положеннями ст.8 КУпАП, яка визначає, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3, 8 Конституції України, ст.8 КАС України).

У свою чергу, згідно з вимогами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення. На суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

У рішенні по справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого; докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Наведені вище обставини свідчать, що на час винесення оскаржуваної постанови 31.10.2023 року, строк визначений постановою суду про позбавлення позивача права керувати транспортними засобами, закінчився, а норми Закону не зобов`язували його здавати теоретичний і практичний іспити, що виключає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, щодо події, яка мала місце 31.10.2023 року.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №177 від 31.10.2023 року, відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 72 - 77, 90, 121, 122, 132, 241-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, ст. ст. 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора з реагування відділу поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Рудик Олега Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №177 від 31.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідачі: Інспектора з реагування відділу поліцейської діяльності №1 ЧРУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції Рудик Олег Анатолійович (місцезнаходження: вул. Шевченка, буд.26-а, м. Городня, Чернігівського району, Чернігівської області, 15100);

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: проспект Перемоги, буд.74, місто Чернігів, 14000, ).

Повний текст рішення складено 29.12.2023 року.

Суддя О.Г. Деркач