Справа № 675/1601/23
Суддя: Столковський В. І.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1601/23
Провадження № 2-а/675/29/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2023 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Григор`євої О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою начальника Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 695 від 14 липня 2023 року його притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності було те, що позивач у особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 вважає дану постанову незаконною та безпідставною, а тому просить визнати її протиправною і скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою судді від 27 вересня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даним позовом, прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду цієї справи по суті.

Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Представник відповідача Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Бурляй Ю. І. подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому вказує на безпідставність вимог останнього з посиланням на те, що спірна постанова була винесена відповідачем із дотриманням вимог чинного законодавства. Відтак, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності та вказує, що свій позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Бурляй Ю. І. до суду не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у поданому до суду письмовому клопотанні просить слухати справу без його участі.

Відтак, виходячи з положень ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 27 березня 2023 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка про необхідність з`явитися до Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом 48 годин, що підтверджується відповідною розпискою із підписом ОСОБА_1

13 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яким встановлено, що ОСОБА_1 у особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також відповідно до протоколу від 13 липня 2023 року позивачу роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год. 00 хв. 14 липня 2023 року в кабінеті № 16 Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується підписом ОСОБА_1

14 липня 2023 року начальником Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковником ОСОБА_2 прийнято постанову № 695, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сум 5100 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан в Україні було неодноразово продовжено.

Так, Указом Президента України № 58/2023 від 06 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2915-ІX від 07 лютого 2023 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року

№ 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, в Україні з 24 лютого 2022 року діє особливий період.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 210-1 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутні докази в розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як зазначено вище 27 березня 2023 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка про необхідність з`явитися до Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом 48 годин, що підтверджується відповідною розпискою із підписом ОСОБА_1

13 липня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яким встановлено, що ОСОБА_1 у особливий період, під час мобілізації не з`явився до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ним документах, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Будь-які докази прибуття ОСОБА_1 до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом 48 годин із часу отримання повістки в матеріалах справи відсутні. Відсутні також і докази на підтвердження наявності поважних причин неявки позивача до відповідно збірного пункту.

Отже, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, є необґрунтованими.

За змістом ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що протокол та оскаржувана постанова не містять чіткого зазначення часу та місця вчинення адміністративного правопорушення.

Водночас у протоколі та спірній постанові вказано, що ОСОБА_1 не з`явився до збірного пункту Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ним документах.

Таким чином, оскільки в описовій частині протоколу та спірної постанови дії позивача чітко кваліфіковані, визначено статтю (її частину) та нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, суть виявленого правопорушення відповідає диспозиції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, вказане порушення не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Не зазначення номеру у копії протоколу по адміністративне правопорушення, яка отримана позивачем, не спростовує суті вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Крім того Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

При цьому, на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених ст. 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

У вказаній постанові Верховний Суд при визначення підходів до відмежування формалізму від надмірного формалізму, зокрема, наголосив на тому, що якщо є доступ до суду, «правопорушник» доводить, у першу чергу, сам факт відсутності правопорушення, що дозволяє суду оцінити суть відповідного правопорушення.

Водночас, наявні в матеріалах справи докази не спростовують вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.

Крім того, суд враховує, що письмових зауважень до змісту вищевказаного протоколу позивачем не надано.

Щодо доводів позивача про те, що розгляд адміністративних матеріалів відбувся з істотним порушенням вимог КУпАП у зв`язку з несвоєчасним повідомленням ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як встановлено судом, 13 липня 2023 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно з вказаним протоколом позивачу роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год. 00 хв. 14 липня 2023 року в кабінеті № 16 Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується підписом ОСОБА_1 .

Отже, позивач був належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Будь-яких заперечень щодо часу і дати розгляду адміністративних матеріалів ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не висловив, заяв та клопотань по суті справи не подав, хоча мав таке право.

На переконання суду, зазначені обставини під час дії особливого періоду свідчать про правомірність дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем ст. 277-2 КУпАП, суд зазначає наступне.

Статтею 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Водночас відповідно до ст. 235 КУпАП саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а не суд.

Отже, враховуючи вищевикладене, доводи ОСОБА_1 про порушення відповідачем ст. 277-2 КУпАП є помилковими, оскільки положеннями КУпАП не встановлено строк повідомлення щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення, зокрема, щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП наступного дня після складення та вручення особі протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім цього, суд не бере до уваги покликання позивача у позовній заяві на висновки Верховного Суду у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17, від 21 березня 2019 року в справі № 489/1004/17, від 30 січня 2020 року в справі № 308/12552/16-а та від 06 лютого 2020 року в справі № 482/9/17.

У вищевказаних справах Верховним Судом встановлено відсутність належного повідомлення позивача, натомість у даній справі встановлено належне повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тобто встановлені фактичні обставини у цих справах є різними, а тому висновки Верховного Суду у постановах від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17, від 21 березня 2019 року в справі № 489/1004/17, від 30 січня 2020 року в справі № 308/12552/16-а, від 06 лютого 2020 року в справі № 482/9/17 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Тому суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення є правомірною і підстави для її скасування відсутні.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що відповідачем порушено строки притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Позивач зазначив, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за неприбуття до 29 березня 2023 року до Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, отже, про факт ймовірного порушення відповідачу стало відомо саме 29 березня 2023 року, а тому оскаржувана постанова від 14 липня 2023 року прийнята поза межами строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем було виявлено 13 липня 2023 року після виявлення самого ОСОБА_1 між населеними пунктами Красилівка та Требухів. Після перевірки інформації щодо останнього про виявлення правопорушення складено рапорт заступником начальника центру начальником мобілізаційного відділення Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_3 від 13 липня 2023 року та складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Твердження позивача відносно того, що датою виявлення адміністративного правопорушення є 29 березня 2023 року, суд вважає помилковим, оскільки Броварському районному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки до виявлення ОСОБА_1 13 липня 2023 року не було відомо про наявність/відсутність поважних причини його неприбуття до відповідного збірного пункту. Лише після встановлення факту відсутності таких поважних причин було виявлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП

Таким чином, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Також суд зазначає, що інші зазначені позивачем у позовній заяві обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується ст. 246 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в позовній заяві аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відтак, позов до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 205, 229, 243-246, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Броварського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 : місце проживання - АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач Броварський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки: адреса місцезнаходження м. Бровари, вул. Героїв Небесної Сотні, 1 Київської області, код ЄДРПОУ - 09868771.

Суддя: В. І. Столковський