Справа № 480/8825/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2023 року Суми Справа № 480/8825/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області,
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін. Процесуальні дії у справі.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії позивачу максимальним розміром з 01.03.2022 під час перерахунку пенсії відповідно до постанови КМУ № 118 від 16.02.2022; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до постанови КМУ № 118 у розмірі 68% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром з 01.03.2022, із врахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2022, проте обмежено виплату пенсії максимальним розміром. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду для захисту своїх прав.
23.08.2023 судом було відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач про відкриття провадження повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд, на підставі норми ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивачу була призначена пенсія у розмірі 68% грошового забезпечення, що не заперечується сторонами.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/4096/22 від 08.08.2022 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019, на підставі довідки без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105620895).

З 01.03.2023 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 68% грошового забезпечення, з урахуванням індексації, основний розмір пенсії складає 35425,69 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії - 29759,38 грн, що підтверджується протоколом перерахунку пенсії позивача з 01.03.2023 (а.с.11).

07.07.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01.03.2022 та з 01.03.2023 з урахуванням індексації пенсії (а.с.7).

Відповідач 04.08.2023 на вказану заяву позивача повідомив його листом, що максмальний розмір пенсії з 01.03.2022 складав 19340 грн, відповідно в межах цієї величини проведено індексацію пенсії. Починаючи з 01.12.2022 максимальний розмір пенсії складає 20930 грн. Таким чином, враховуючи норми п. 2 постанови КМУ № 168 , після проведеного перерахунку з 01.03.2023 розмір пенсійної виплати позивача, з урахуванням індексації склав 20930 грн, що є меншим за розмір пенсії , перерахований на виконання рішення суду у справі № 480/4096/22. Тому виплата пенсії здійснюється у розмірі 29759,38 грн, перерахованому на виконання рішення суду у справі № 480/4096/22 (а.с. 8-9).

На переконання позивача, відповідач, при здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 01.02.2022, в тому числі з 01.03.2023, протиправно обмежив виплату пенсії максимальним розміром.

Висновки суду та їх мотиви.

Дослідивши фактичні обставини справи та відповідні докази, суд дійшов до висновку, що основне питання у даному спорі є те, чи правомірно діяв відповідач обмежуючи виплату позивачу пенсії максимальним розміром. Відповідаючи на вказане питання, суд зазначає, що відповідач діяв неправомірно.

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром з 01.01.2022.

Як було втановлено судом, позивачу, при здійсненні перерахунку пенсії з 01.03.2022 обчислено її основний розмір у сумі 27193,35 грн, а підсумок пенсії складає 19340 грн.

Відповідно до норми ст. 7 ЗУ ''Про державний бюджет 2022'' розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у період з 01.01.2022 до 30.06.2022 складав 1934 грн.

Отже, позивачу з 01.03.2022 було обмежено виплату пенсії максимальним розміром, який дорівнює 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, положення статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачає, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини вказаного Рішення, зокрема, ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Таким чином, з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі № 2262-ХІІ.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

Суд зазначає, що внесені вказаним законом зміни до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Суд звертає увагу, що однорідні/тотожні обмеження розміру пенсії, були передбачені двома нормативно-правовими актами: ст. 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.11.2011 та ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Разом з тим, ст. 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи є чинною та неконституційною не визнавалася.

Натомість, як вже зазначалось, ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ була визнана такою, що не відповідає Конституції України - тобто неконституційною.

Зміни до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, які передбачали обмеження розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами та які визнані неконституційними, були внесені підпунктом 8 пункту 6 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року.

Враховуючи те, що вказані положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, 20.12.2016 визнані неконституційними, застосування відповідачем до спірних правовідносин статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 щодо обмеження розміру пенсії позивача, є протиправним, оскільки у разі неоднозначного трактування норми права підлягає застосуванню найбільш сприятливий для підхід для особи.

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром з 01.01.2023.

Як вже зазначалось, рішенням суду у справі № 480/4096/22 від 08.08.2022 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019, на підставі довідки без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат

Відтак, питання стосовно обмеження пенсії позивача максимальним розміром вже було предметом судового розгляду у справі № 480/4096/22. Суд зауважує, що право позивача на обрахунок його пенсії без застосування обмеження максимальним розміром було захищене судовим рішенням. Нормативне регулювання обмеження максимальним розміром пенсії, після ухвалення вказаного рішення та на момент розгляду даної справи, не змінилося.

Отже, на момент ухвалення судом рішення у даній справі змін у чинному законодавстві України, які створюють підстави для обмеження розміру пенсії, не відбулося, тому правова оцінка, яка надавалась судом у рішенні по справі № 480/4096/22, повинна бути врахована відповідачем у правовідносинах з позивачем.

Суд звертає увагу, що правова визначеність, як спеціальна складова більш загального принципу верховенства права, передбачає правило остаточності рішень суду та гарантованість їх виконання. Остаточне рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено.

На переконання суду, зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрати актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін. Водночас за обставин цієї справи відповідні зміни у законодавстві, зокрема положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ та статті 2 Закону №3668-VI, не змінились.

У постанові від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 Верховний Суд наголосив про протиправність обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону № 2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача з 01.03.2023, а також враховуються судом у ході розгляду даної справи.

Суд звертає увагу, що незважаючи на наявність в Постановах КМУ № 116 та № 168 вимог про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, станом на момент здійснення відповідачем такого перерахунку пенсії позивача, у зв`язку із проведенням її індексації, чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, враховуючи те, що за результатами розгляду справи судом встановлено, що з 01.03.2022, в тому числі з 01.03.2023, після виконання рішення суду у справі № 480/4096/22, відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 68% сум грошового забезпечення та враховано індексацію на виконання норм Постанов КМУ № 116 і № 168, проте обмежено виплату пенсії з 27193,35 грн до 19340 грн та відповідно з 35425,69 грн до 29759,38 грн, то дії відповідача, в частині обмеження виплати пенсії позивачу максимальним розміром з 01.03.2022, в тому числі з 01.03.2023, не відповідають критеріям правомірності, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Тому позовні вимоги задовольняються судом частково та у спосіб, який визначений у резолютивній частині рішення, що необхідно для більш ефективного захисту прав позивача.

Судові витрати.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірної поведінки відповідача, суд у відповідності до норми ч. 8 ст. 139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо обмеження з 01.03.2022, в тому числі з 01.03.2023, виплати пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з 01.03.2022, в тому ислі з 01.03.2023, без обмеження максимального розміру, з урахуванням висновків суду та виплачених сум.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43 м. Суми, 40009, ), за рахунок бюджетних асигнувань, 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 (шістдесят) коп. витрат по сплаті судового збору.

6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішенння складено та підписано суддею 27.12.2023.

Суддя А.І. Сидорук