Справа № 380/20125/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 рокусправа № 380/20125/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М. розглянула у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в період з 26 квітня 2022 року по 18 вересня 2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом);

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 26 квітня 2022 року по 18 вересня 2022 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог Постанови №168 не виплатив позивачу додаткову винагороду за поранення та перебування на стаціонарному лікуванні, незважаючи на той факт, що позивач звертався із заявою на виплату такої допомоги із підтвердженням стаціонарного лікування позивача, пов`язаного із отриманими пораненнями, довідки ВЛК.

Ухвалою від 31.08.2023 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

20.09.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що необхідною умовою для додаткової винагороди є безперервне стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я. Безперервне лікування бойового травмування, яке було отримано ОСОБА_1 25.04.2022 закінчилося 14.07.2022 включаючи відпустку після такого лікування. Вважає, що позивачу за вищевказаний період була нарахована та виплачена додаткова винагорода у належному рівні.

25.09.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що покликання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що військовою частиною НОМЕР_1 була повністю виплачена додаткова винагорода, є помилковим, оскільки як вбачається із карток особового рахунку ОСОБА_1 за 2022 та 2023 роки виплата була проведена у травні 2022 року у розмірі 80000,00 грн., у червні 2022 року виплати проведено не було, а у липні 2022 року виплату було проведено у розмірі 66000,00 грн., а відтак відповідачем така виплата проведена у неналежному розмірі.

Представник позивача також покликається на те, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. немає обов`язкової умови, щоб військовослужбовець перебував саме на безперервному лікуванні.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 до 09.02.2023 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Під час виконання бойового завдання (службових обов`язків) з оборони та недопущення прориву противника в районі пункту Солодке Донецької області 25.04.2022 близько 24.00 год. (26.04.2023 00:30 год.) штаб сержант ОСОБА_1 отримав бойове травмування: Двобічний перелом нижньої щелепи: суглобового відростку справа без зміщення та ментальний щліва зі зміщенням, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.07.2022 року №3220/114/1833.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу перша медична допомога була надана у 66 ВМШ (ПХО ран), а з 27.04.2022 по 28.04.2022 проходив лікування у КНП «МКЛ №6» ДМР, що стверджується копією виписки №0390322;

з 28.04.2022 по 29.04.2022 проходив лікування у КНП «МКЛ №4» ДМР, що стверджується копією виписки №8360;

з 01.05.2022 по 17.05.2022 проходив лікування у КНП «ТОКПЛ» ТОР, що стверджується перевідним епікризом №04145/55;

з 17.05.2022 по 10.06.2022 проходив лікування у КНП «ТОКПЛ» ТОР, що стверджується копією виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №5993.

Відповідно до довідки ВЛК від 10.06.2022 за №195/5 старшина військової служби за контрактом ОСОБА_1 . Проведено медичний огляд ВЛК КНП «ТОКЛ» ТОР « 10» червня 2022 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв?язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після МВТ (26.04.22р), акубароравма. 3ЧМТ, струсу головного мозку з періодичними цефалгіями, Післятравматична правобічна брахіоплексопатія Дежеріна-Клюмике (26.04.22) перелом поперечних відростків С5, С6, С7 хребців праворуч з не різко вираженим млявим парезом передпліччя, китиці та пальців. Післятравматична цервікалгія (26.04.22) перелом поперечних відростків С5, С6, С7 хребців праворуч з не різко вираженим больовим синдромом. Двобічний перелом нижньої щелепи: суглобового відростка справа без зміщення та ментальний зліва зі зміщенням, лікований оперативно (04.05.22) в/щ під м/а, фіксація титановими міні-пластинами та ганнтами. (01.05.22) закрита репозиція, МОС перелому голівки і п?ясної кістки правої кисті двома спицями Кіршнера. Травма, пов?язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять календарних) днів.

З 15.06.2022 по 14.07.2022 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я.

З 21.06.2022 по 06.07.2022 та з 15.07.2022 по 22.07.2022, з 22.08.2022 по 12.09.2022 та з 13.09.2022 по 18.09.2022 позивач проходив лікування в КНП «Дрогобицька міська поліклініка» амбулаторно.

Відповідно до довідки ВЛК від 13.09.2022 за №4473, штаб-сержант ОСОБА_1 . Проведено медичний огляд ВЛК клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги ВМКЦ Західного регіону 13.09.2022 - Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) Мінно-вибухова травма (25.04.2022) Закрита черепко-мозкова травма, струс головного мозку без порушення функції центральної первової системи. Наслідки вибухової травми (25.04.2022)у вигляді копсолідованих переломів поперечних відростків справа п?ятого, шостого та сьомого шийних хребців з помірним порушенням функції хребта, консолідованих переломів перших ребер без порушення функції зовнішнього дихання, консолідованого перелому першої п?ястної кістки правої хисті без порушення функції правої верхньої кінцівки. Зміцнілий шкірний рубець в ділянці підборіддя без ознак запалення, без порушення мазевої функції. Консолідований перелом суглобового відростка гілки нижньої щелепи справа без зміщення відламків, консолідований уламковий перелом тіла нижньої щелепи в ментальній ділянці зліва з наявністю двох металевих пластин з гвинтами після операції: ПХО рани (26.04.2022), металоостеостеосинтезу (04.05.2022) внаслідок мінно-вибухової травми (25.04.2022) без порушення жувальної функції. Травма, поранення пов`язане із захистом Батьківщини.

Оскільки за період з 26.04.2022 по 18.09.2022 рік військовою частиною НОМЕР_1 позивачу не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, 02.08.2023 року представник позивача звернувся з заявою відповідача про проведення перерахунку та виплати додаткової винагороди, проте письмової відповіді не отримав

Позивач зазначає, що за період проходження лікування йому не виплачена у належному розмірі додаткова винагорода у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, отриманого при захисті Батьківщини, через що змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за спірний період, позивач за захистом своїх порушених прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 п.1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні в наступних закладах охорони здоров`я:

26.04.2022 позивачу була надана перша медична допомога у 66 ВМШ.

З 27.04.2022 по 28.04.2022 проходив лікування у КНП «МКЛ №6» ДМР, що стверджується копією виписки №0390322;

з 28.04.2022 по 29.04.2022 проходив лікування у КНП «МКЛ №4» ДМР, що стверджується копією виписки №8360;

з 01.05.2022 по 17.05.2022 проходив лікування у КНП «ТОКПЛ» ТОР, що стверджується перевідним епікризом №04145/55.

з 17.05.2022 по 10.06.2022 проходив лікування у КНП «ТОКПЛ» ТОР, що підтверджується копією виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №5993.

З 15.06.2022 по 14.07.2022 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я.

Причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) із захистом Батьківщини встановлено військово-лікарською комісією, що підтверджується довідкою ВЛК від 10.06.2022 за №195/5, довідкою військово-лікарської комісії від 13.09.2022 за №4473.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що у період з 26.04.2022 по 29.04.2022 р., з 01.05.2022 по 10.06.2022 та з 15.06.2022 по 14.07.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, тобто за цей період йому мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.

Суд критично оцінює твердження відповідача, що позивач не має права на виплату збільшеної додаткової винагороди з підстав того, що відбулось переривання в лікуванні.

Зідно абзацу 1, 4 п. 7 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача НГУ від 29.03.2022р. № 89, згідно з якими додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень також виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, але не більше періодів дії воєнного стану, суд вважає необхідним відмітити, що додаткова винагорода, збільшена до 100 000 грн, виплачується пропорційно часу такого лікування, а не за весь місяць, тому позивач може декілька разів на місяць бути на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, і за цей час йому повинна виплачуватися збільшена додаткова винагорода.

Щодо виплати позивачу винагороди за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-XII, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 умовою для виплати додаткової винагороди є перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно пунктом 9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться довідки військово-лікарської комісії від 10.06.2022 за №195/5, відповідно якої позивач потребував відпустки за станом здоров`я по 30 календарних днів. У даних довідках також зазначено, що травма позивача «ТАК, пов`язана із проходженням військової служби».

Стосовно інших періодів, а саме з 21.06.2022 по 06.07.2022 та з 15.07.2022 по 22.07.2022, з 22.08.2022 по 12.09.2022 та з 13.09.2022 по 18.09.2022 протягом яких позивач проходив лікування в КНП «Дрогобицька міська поліклініка» амбулаторно, то суд зазначає, що оскільки позивач проходив саме амбулаторне лікування, а не стаціонарне, як це вимагає та передбачено постановою КМУ №168, а відтак відсутні підстави для задоволенні цієї частини позовних вимог.

Сторони не заперечують тієї обставини, що позивач за оскаржувані періоди частково отримав додаткову винагороду, а отже, позивач, на переконання суду, має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн. за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після поранення за висновком військово-лікарської комісії за період з 26.04.2022 по 29.04.2022 р., з 01.05.2022 по 10.06.2022 та з 15.06.2022 по 14.07.2022, з урахуванням виплачених сум.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В свою чергу, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності вчинення своїх дій.

Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суду слід зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета визначена в статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При вирішенні даної справи, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, у спосіб прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000,00грн за період з 26.04.2022 по 29.04.2022 р., з 01.05.2022 по 10.06.2022 та з 15.06.2022 по 14.07.2022, пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням 11.06.2022, пов`язаним із захистом Батьківщини з урахуванням виплачених сум та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00грн за період з 26.04.2022 по 29.04.2022 р., з 01.05.2022 по 10.06.2022 та з 15.06.2022 по 14.07.2022пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Позивач відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, а сторони не надали суду доказів понесення інших видів судових витрат, тому підстав для прийняття рішення про розподіл судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 90, 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000,00грн за період з 26.04.2022 по 29.04.2022 р., з 01.05.2022 по 10.06.2022 та з 15.06.2022 по 14.07.2022, пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням 11.06.2022, пов`язаним із захистом Батьківщини з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00грн за період з 26.04.2022 по 29.04.2022 р., з 01.05.2022 по 10.06.2022 та з 15.06.2022 по 14.07.2022 пропорційно кількості днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Желік О.М.