Справа № 300/7952/23
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2023 р. справа № 300/7952/23

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області №17 від 31.10.2023;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити позивачу з 27.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 28.05.2002 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 22.05.2011, з 29.07.2011 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 26.07.2016, з 27.07.2016 по 31.08.2020 та до страхового стажу період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992 та незараховані періоди роботи, що відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем безпідставно з надуманих підстав відмовлено у зарахуванні до страхового стажу роботи не зараховано періоди, відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному листі трудової книжки відсутня дата заповнення трудової книжки; період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992, оскільки написання прізвища у дипломі серії НОМЕР_2 від 01.03.1992 не співпадає з написанням дошлюбного прізвища у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_3 , а також, до пільгового стажу роботи за списком №2 не зараховано періоди роботи відображенні у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.09.2023 № 115/80, оскільки назва професії не відповідає переліку посад згідно Постанови Кабінету Міністрів від 16.01.2003 № 36 і Постанови Кабінету Міністрів від 24.06.2016 №461 та невірно зазначена позиція згідно Постанови Кабінету Міністрів від 24.06.2016 №461.

Крім того, відмовляючи у призначенні пенсії пенсійний орган зазначив про те, що відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Однак, з урахуванням ухваленого 23.01.2020 рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 (справа №1 5/2018 (746/15)), яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII. Зокрема, з 23.01.2020 відновлено редакцію Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII. Таким чином, згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції Закону від 05.11.1991 за №1788-ХІІ) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають (незалежно від місця останньої роботи), жінки, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами.

З метою захисту порушеного права позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с.33-34).

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 11.12.2023. Так, у відзиві за №0900-0902-9/62251 представниця відповідача 1 вказує на безпідставність позовних вимог На підтвердження своєї позиції зазначає, що на дату звернення ОСОБА_1 виповнилося 50 років, при необхідних 55-ти, тому відсутні законні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно статті 114 Закону №1058. При цьому, норми Закону №1788-ХІІ в частині призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №2 не підлягають застосуванню, оскільки Закон №1058, як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 з моменту набрання законної сили Законом №2148-VIII з 11.10.2017, а тому умови призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 мають визначатися на підставі статті 114 Закону №1058, а не на підставі пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ. Щодо зобов`язання зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992 та незараховані періоди, що відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 , вказала таке. При зверненні за призначенням пенсії за віком ОСОБА_1 надано дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 . На титульному листі останньої відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог Інструкції №58, у зв`язку з чим ГУ ПФУ в Харківській області до страхового стажу роботи не зараховано періоди, відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 . Крім того, із рішення про відмову в призначенні пенсії від 31.10.2023 №17 вбачається, що до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1988 25.02.1992, оскільки написання прізвища у дипломі серії НОМЕР_2 від 01.03.1992 не співпадає з написанням дошлюбного прізвища у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.12.1991. Звернула увагу суду, що свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 видане повторно 10.11.2023, яке долучено до матеріалів справи, видане після винесення рішення про відмову в призначенні пенсії. Однак, позивач повторно до пенсійного органу із означеним свідоцтвом не зверталася, відтак відповідачами оцінка щодо даного документального доказу не надавалась. Щодо незарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 28.05.2002 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 22.05.2011, з 29.07.2011 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 26.07.2016, з 27.07.2016 по 31.08.2020, то трудова книжка ОСОБА_1 не містить відповідних записів про характер і час виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи тощо, в ній не зазначено про зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. Звернула увагу, що період пільгового стажу з 21.08.1992 окрім пільгової довідки підтверджується матеріалами проведеної атестації робочого місця. Так, ОСОБА_1 надано довідку, яка підтверджує спеціальний трудовий стаж №115/80 від 28.09.2023 видану АТ "ДТЕК "Західенерго" відокремлений підрозділ "Бурштинська теплова електрична станція". Втім, ГУ РПФУ в Харківській області не зараховано період роботи, відображений у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.09.2023 №115/80, оскільки назва професії не відповідає переліку посад згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 і постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 та не вірно зазначена позиція згідно постанови Кабінету Міністрів України №461. Враховуючи викладене, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 (10 років), а також на дату звернення (24.10.2023) ОСОБА_1 виповнилося 50 років, при необхідних 55-ти, ГУ ПФУ в Харківській області правомірно прийнято рішення №17 від 31.10.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. На підставі наведеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Одночасно з відзивом, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження від 22.11.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подано копії документів з пенсійної справи ОСОБА_1

ГУ ПФУ в Харківській області також скористалося правом подання відзиву на позов, який скеровано 19.12.2023 через підсистему "Електронний кабінет", в якому представниця відповідача 2 заперечила щодо задоволення позовних вимог, вказавши таке. Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.10.2023 №17 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового, пільгового стажу роботи та до настання пенсійного віку, передбаченого ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вік позивача на день звернення склав 50 років. Страховий стаж становить 24 роки 06 місяців 00 днів, а пільговий стаж складає 00 років 00 місяців 00 днів. До страхового стажу не зараховано: періоди, відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному листі трудової книжки відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі- Інструкція); період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992, оскільки написання прізвища у дипломі серії НОМЕР_2 від 01.03.1992 не співпадає з написання дошлюбного прізвища у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_5 від 28.12.1991. До пільгового стажу роботи неможливо зарахувати період роботи, відображений у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.09.2023 № 115/80, оскільки назва професії не відповідає переліку посад згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 і постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 та невірно зазначена позиція згідно постанови Кабінету Міністрів України № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не має правових підстав для зарахування до пільгового стражу період роботи, відображений у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану АТ "ДТЕК "Західенерго" відокремлений підрозділ "Бурштинська теплова електрична станція" від 28.09.2023 № 115/80, оскільки назва професії не відповідає переліку посад згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 і постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 та невірно зазначена позиція згідно постанови Кабінету Міністрів України №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Крім того, за доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди, відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному листі трудової книжки відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Представник відповідача 2 також звернула увагу щодо дискреційних повноважень органу Пенсійного фонду України. З урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

Відповідно до записів дубліката трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 26.08.1973 (а.с.13-17):

- з 01.09.1988 по 01.03.1992 - позивач навчалась в Бурштинському енерготехнікумі (запис №3);

- 01.04.1992 - прийнята по направленню Міненерго України прибиральницею виробничих приміщень електричного цеху (запис №4);

- 01.07.1992 - переведено електромонтером по ремонту апаратури релейного захисту і автоматики третього розряду, дільниці по ремонту і обслуговуванню установок електричних вимірювань (запис №5);

- 01.06.1998 - переведена електромонтером з ремонту апаратури релейного захисту і автоматики, дільниці з ремонту обладнання устав електричних вимірювань, електролічильників, обліку та реалізації електроенергії по третьому розряду того ж цеху (запис №6);

- 17.08.2001 - переведено електромонтером з випробувань та вимірювань третьої групи, дільниці з високовольтних випробувань електроустаткування електростанцій електричного цеху (запис №9);

- 07.04.2001 - присвоєно четвертий розряд електромонтера з випробувань та вимірювань дільниці високовольтних випробувань електроустаткування електростанції електричного цеху (запис №10);

- 01.09.2014 - переведено в електротехнічну лабораторію електромонтером з випробувань та вимірювань четвертої групи (запис №14);

- 01.09.2020 - переведена електромонтером з ремонту апаратури, релейного захисту й автоматики п`ятого розряду дільниці з ремонту та обслуговування засобів електричних вимірювань електротехнічної лабораторії служби системи захисту, автоматики та зв`язку департаменту з управління виробництва (запис №16).

З метою призначення пенсії за віком по Списку №2, досягнувши 50-річного віку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.10.2023 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії.

Заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності передано на розгляд ГУ ПФУ в Харківській області, яке прийняло рішення від 31.10.2023 №17 (а.с.27-28). Зазначеним рішенням відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового, пільгового стажу та до настання пенсійного віку передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У даному рішенні відповідач визначив, що страховий стаж позивача становить 24 роки 06 місяців 00 днів, пільговий стаж за Списком №2 - відсутній. Зазначено, що, до страхового стажу не зараховано: періоди, відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному листі трудової книжки відсутня дата заповнення трудової книжки, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі- Інструкція); період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992, оскільки написання прізвища у дипломі серії НОМЕР_2 від 01.03.1992 не співпадає з написання дошлюбного прізвища у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_5 від 28.12.1991. До пільгового стажу роботи неможливо зарахувати період роботи, відображений у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.09.2023 №115/80, оскільки назва професії не відповідає переліку посад згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 і постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 та невірно зазначена позиція згідно постанови Кабінету Міністрів України № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (а.с.27-28).

Листом №0900-0206-8/55100 від 02.11.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про надсилання рішення про відмову в призначенні пенсії від 31.10.2023 №17 (а.с.26).

Не погоджуючись із відмовою в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, з метою захисту свого права, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Також, вирішуючи даний спір, на переконання суду, необхідним є застосування правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 в зразковій справі №360/3611/20 (провадження №11-209заі21).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі, також - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону №1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII (надалі, також - Закон №213-VIII), який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Окрім цього, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058-IV).

Верховною Радою України 03.10.2017 ухвалено Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII, яким Закон №1058-ІV доповнено розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту:

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також зазначена норма передбачає зміст ідентичний пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII в редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-р/2020 (надалі, також - Рішення №1-р/2020) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення №1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ встановлено неконституційність окремих положень Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального страхового та пільгового стажу роботи).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, однак вони явно суперечать одна одній. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

У справах "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Така позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.11.2021 в зразковій справі №360/3611/20 (провадження №11-209заі21).

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах як: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Зважаючи на вищевикладене, вік позивача (50 років) відповідає віковому критерію, який необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII, а тому дії відповідача щодо відмови у призначенні такої пенсії в частині недосягнення необхідного віку є протиправними.

Щодо незарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 28.05.2002 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 22.05.2011, з 29.07.2011 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 26.07.2016, з 27.07.2016 по 31.08.2020 та до страхового стажу період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992 та незараховані періоди роботи, що відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 , суд зазначає таке.

Як встановлено судом вище, ГУ ПФУ в Харківській області в своєму рішенні про відмову у призначенні пенсії за віком за Списком №2 від 31.10.2023 за №17, як на підставу відмови у призначенні пенсії позивачу на за віком за Списком №2 послалось на відсутність пільгового стажу роботи за Списком №2. При цьому, до пільгового стажу не зараховано періоди згідно пільгової довідки від 28.09.2023 №115/80, оскільки назва професії не відповідає переліку посад згідно Постанови Кабінету Міністрів від 16.01.2003 № 36 і Постанови Кабінету Міністрів від 24.06.2016 №461 та невірно зазначена позиція згідно Постанови Кабінету Міністрів від 24.06.2016 №461. Також, до страхового стажу роботи не зараховано періоди, відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на титульному листі трудової книжки відсутня дата заповнення трудової книжки.

Крім того, із оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992, оскільки написання прізвища у дипломі серії НОМЕР_2 від 01.03.1992 не співпадає з написанням дошлюбного прізвища у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_3 .

Так, згідно зі статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. (пункт 2.13 Інструкції).

Водночас, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 за №301 "Про трудові книжки", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Разом з тим чинним законодавством України, яким регулюється питання пенсійного забезпечення громадян, не передбачено будь-яких правових підстав для того щоб не враховувати до страхового стажу працівника періоди його роботи, зазначені у трудовій книжці в зв`язку із не внесенням дати заповнення трудової книжки.

Крім того, згідно із пунктом 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей, першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Як вбачається із дублікату трудової книжки позивача, на титульній сторінці міститься підпис відповідальної посадової особи, а також проставлено печатку відділу планування та адміністрування персоналу відповідного підприємства, що і підтверджує правильність внесених відомостей.

При цьому, прізвище позивача, вказане у трудовій книжці, повністю збігається із прізвищем, вказаним у її паспорті.

Таким чином відсутні правові підстави вважати, що відповідна трудова книжка НОМЕР_1 не належить позивачу - ОСОБА_1 .

У той же час, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2019 по справі №575/530/17 також вказано про заборону допущення відповідачами (органами пенсійного фонду) певного формалізму при зверненні осіб про призначення чи перерахунку пенсії.

Крім того суди неодноразово у своїх рішеннях наголошували, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17.

Така правова позиція Верховного Суду відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Щодо зарахування періоду навчання до страхового стажу то такий стаж підтверджується записами №3 дубліката трудової книжки.

Так, твердження відповідача щодо невідповідності дошлюбного прізвища у дипломі із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 спростовується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , втім таке, як правильно зауважили відповідачі, видане опісля звернення до пенсійного органу за призначенням пенсії.

Попри все, неправильне написання російською мовою прізвища позивача не може слугувати тягарем та позбавити її на гарантоване Конституцією України право на пенсійне забезпечення, що узгоджується з наведеною вище сталою практикою Верховного Суду.

Щодо незарахування періодів роботи з 28.05.2002 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 22.05.2011, з 29.07.2011 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 26.07.2016, з 27.07.2016 по 31.08.2020 (понад 18 років) згідно пільгової довідки від 28.09.2023 №115/80, слід вказати таке.

Як встановлено судом, згідно відомостей означеної довідки назва посади позивача (електромонтер з випробувань і вимірювань, дільниці з високовольтних випробувань електроустаткування електростанцій) передбачена Списком №2 розділ ХІІІ Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство підрозділ а/робітники код КП 2140000а-19834, 13а-3б згідно постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003 та передбачена Списком №2 розділ ХІІІ Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство підрозділ робітники код КП згідно постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. В додаткових відомостях означеної довідки вказано, що проведена атестація робочих місць (накази №363 від 28.05.2002, №550 від 23.05.2006, №283 від 29.07.2011, №335 від 05.09.2014, №151 від 27.07.20016, №192 від 31.08.2020).

Суд погоджується з позицією позивача щодо непрофесійного виконання посадових обов`язків уповноважених осіб пенсійного органу, а саме нехтування та нівелювання норм законів, перекручування обставини справи і зміст документів на власний розсуд, введення особи, яка звертається для призначення пенсії, в оману, що є наслідком неправомірного позбавлення особи (потенційного пенсіонера) на призначення відповідної, належної їй по праву пенсії.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 31.10.2023 №17 є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 28.05.2002 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 22.05.2011, з 29.07.2011 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 26.07.2016, з 27.07.2016 по 31.08.2020 та до страхового стажу період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992 та незараховані періоди роботи, що відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає таке.

Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 27.08.2023, суд зазначає таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому, адміністративний суд з урахуванням фактичних обставин зобов`язаний здійснити ефективний захист порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_6 , виданого 24.11.1998, досягла 50-ти річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Наявний у позивачки страховий та пільговий стаж роботи (з урахуванням наведених у рішенні періодів) відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII.

Згідно з частиною 2 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та висновки, а також те, що звернення позивачки із заявою про призначення пенсії відбулося у тримісячний строк з дня досягнення пенсійного віку, суд приходить до переконання, що відповідача необхідно зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 27.08.2023.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідачі не діли на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Наявною в матеріалах справи квитанцією №181263211 від 15.11.2023 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1 073,60 грн (а. с. 7).

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача підлягає солідарному та пропорційному стягненню сплачений судовий збір у загальному розмірі 1 073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №17 від 31.10.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) з 27.08.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 28.05.2002 по 22.05.2006, з 23.05.2006 по 22.05.2011, з 29.07.2011 по 31.08.2014, з 01.09.2014 по 26.07.2016, з 27.07.2016 по 31.08.2020 та до страхового стажу період навчання з 01.09.1988 по 25.02.1992 і незараховані періоди роботи, що відображені у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під`їзд, 2, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідачам рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 );

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під`їзд, 2, м. Харків, 61022).

Суддя Главач І.А.