Справа № 160/24393/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 06.09.2023 року № 005318 Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в сумі 51 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з постановою від 06.09.2023 року №005318 позивач не погоджується, оскільки вона винесена на підставі актів рейдової перевірки, складених з порушенням передбаченої процедури габаритно-вагового контролю та в його діях відсутні порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності, за які можливо застосувати адміністративно-господарський штраф за п.1 ст.241 ГК України. Так, відповідно до товарно-транспортної накладної № 4550 від 18.06.2023 р. водій ОСОБА_2 вантажного тягача марки RENAULT, моделі MAGNUM DXI 460, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки SСHMITZ, моделі GOTMA, державний номер НОМЕР_2 , власником яких є позивач, здійснював перевезення вантажу «Щебінь суміш с-7(0,40), за маршрутом руху від с.Придніпрянське Полтавської області до с.Медведівка Харківської області. За змістом акта про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом від 18.08.2023 року № 004409 встановлено нібито порушення під час перевезення вантажу на Дніпропетровській обласній автомобільній дорозі С040412 (дорога місцевого значення) с.Зоря, ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевізник не забезпечив безпеку дорожнього руху, а саме: перевищення встановлених законодавством вагових норм склало 69,87%, а саме 40,770 тон, чим порушено вимоги п.22.5 постанови КМУ №1306 від 10.10.2001 р.
Так, позивач як перевізник об`єктивно не мав можливості контролювати процес перевезення водієм вантажу відповідно до товарно-транспортної накладної № 4550 від 18.06.2023 р., а також процес керування водієм транспортним засобом з порушенням вимог п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306. Як вбачається із маршруту перевезення, то він не мав пролягати через дороги місцевого значення та місце, де було здійснено перевірку, тому автомобіль було завантажено відповідно до нормативів для доріг державного значення. У перевізника був відсутній намір порушувати правила ведення господарської діяльності. Так, згідно із п.1 ст.241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. По суті відповідач зафіксував порушення ПДР, а не ведення господарської діяльності перевізником, тобто позивачем, із порушенням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На виконання вимог ухвали суду, 23.10.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ваговий норматив при перевезенні вантажу позивачем перевищено на 69,87% від допустимої норми (загальна вага транспортного засобу з вантажем склала 40,770 тон, допустима норма 24 тони). Згідно із товарно-транспортною накладною № 4550 від 18.08.2023 р. перевізником зазначено саме позивача. Отже позивач, як перевізник, не мав правових підстав для перевезення вантажу дорогою місцевого значення, перевантаженого на 69,87% від дозволеного нормативу. Враховуюче вищевикладене, відповідач вважає, що доводи позивача не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
До суду 31.10.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просив суд позов задовольнити повністю з підстав заявлених у ньому. У відповіді позивач зазначив, що відповідач, зафіксувавши та притягнувши його до адміністративно-господарської відповідальності: визнав відсутність у його діях наявність адміністративного правопорушення; не вказав на матеріальну норму, в якій йдеться про обов`язок перевізника у сфері господарювання визначати маршрут руху транспортного засобу, оскільки господарське чи транспорте законодавство таких обов`язків не передбачає. Як вбачається із наданих доказів та обставин справи фактичний маршрут руху був обраний саме водієм автомобіля, а перевізник же забезпечив дотримання габаритно-вагових норм автомобіля для руху дорогами державного значення, і тому позивач вважає, що в його діях відсутній склад такого правопорушення. Всі дії задля уникнення правопорушення ним були здійснені, тому й підстави для притягнення його до адміністративно-господарської відповідальності відсутні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної № 4550 від 18.06.2023 р. водій ОСОБА_2 вантажного тягача марки RENAULT, моделі MAGNUM DXI 460, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки SСHMITZ, моделі GOTMA, державний номер НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажу «Щебінь суміш с-7(0,40), за маршрутом руху від с.Придніпрянське Полтавської області до с.Медведівка Харківської області.
У акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 004409 від 18.08.2023 року, зокрема визначено: місце перевірки Дніпропетровська область, с.Зоря, а/д С040412 (дорога місцевого значення); направлення на рейдову перевірку: 11.08.2023 р. № 014531; транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_3 , державний номер знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки SСHMITZ, державний номер знак НОМЕР_2 , що належить позивачу.
Під час перевірки виявлено порушення, ст.34 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевізник не забезпечив безпеку дорожнього руху, а саме перевищення встановлених законодавством вагових норм склало 69,87%, а саме 40,770 тон, чим порушено вимоги п.22.5 постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001 р. у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (частина 1 абзац 17) перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 30% при перевезенні подільного вантажу. Водій транспортного засобу ОСОБА_2 про причини порушень в акті не зазначив, з актом був ознайомлений та підписав його, в акті вказав, що його копію отримав.
Судом також встановлено, що 06.09.2023 р. Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області було проведено розгляд справи по акту № 004409 від 18.08.2023 року. Враховуючи зафіксовані порушення законодавства, 06.09.2023 року стосовно ФОП ОСОБА_1 винесено постанову № 005318 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в сумі 51 000 грн., відповідно до абз.17 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні подільного вантажу.
Позивач не погоджується з накладеними фінансовими санкціями та звернувся з позовом до суду про визнання протиправною та скасування спірної постанови про накладення штрафу від 06.09.2023 року № 005318 в сумі 51 000 грн.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно із пунктом 4 зазначеного Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Відповідно до ст.6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно із п.3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 року №727), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртранбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до ст.6 Закону № 2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Статтею 1 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власні кошти перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення; перевезення вантажів вантажними автомобілями.
В силу пунктів 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 р. (далі - Порядок), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно із ч.2 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.
Порядок ведення та надання Інформації з реєстру товарно-транспортних накладних визначається Кабінетом Міністрів України.
Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).
Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Згідно з пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.
Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою КМУ №879 від 27.06.2007 року Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування (далі - Порядок №879 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно із підпунктами 3, 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.
Транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
За змістом пункту 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Відповідно до пункту 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Таким чином, державному контролю підлягають транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи Уктрансбезпеки шляхом проведення перевірок. Під час проведення перевірки здійснюється державний контроль, зокрема, за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування. За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються відповідні адміністративно-господарські штрафи.
Внаслідок перевірки дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів посадовими особами Укртрансбезпеки було виявлено порушення позивачем вимог габаритно-вагових стандартів транспортних засобів.
Так, перевіркою від 18.08.2023 р. зафіксовано, що перевищення вагових обмежень на загальну масу склало 40,770 тон, що на 69,87% перевищує нормативно визначені 24 тони передбачених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.
В контексті пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.
Відповідно до абз.17 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зважаючи на вказані норми, суд приходить до висновку, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм покладається виключно на автомобільних перевізників.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у поставові від 09 серпня 2019 року у справі №806/1450/16.
Тобто саме позивач організував, здійснював дане перевезення вантажу з порушенням вагових обмежень, що є підставою для застосування до нього як автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу на підставі ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серед видів діяльності ФОП ОСОБА_1 є вантажний автомобільний транспорт (як основний). Отже перевезення згідно із товарно-транспортної накладної № 4550 від 18.08.2023 р. здійснювалось ним в межах його господарської діяльності, з перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні подільного вантажу.
Водій ОСОБА_2 є найманою особою, та виконував свої посадові обов`язки, які визначені йому позивачем. Отже 18.08.2023 р. перевезення вантажу ним здійснювалось в інтересах позивача, а не когось іншого.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку при перевезенні вантажу з перевищенням допустимих габаритів, позивач виступав як перевізник, оскільки автомобільним перевізником, відповідно до наданого законом визначення може бути зокрема, юридична особа, яка здійснює за власні кошти перевезення вантажів транспортними засобами.
Щодо тверджень позивача, що йому не відомо додатком до якого Порядку є акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.08.2023 р. №0016783, суд зазначає наступне.
Постановою КМУ від 20.05.2013 р. № 422, затверджено Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів (далі - Порядок № 422).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 422, у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення.
У разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно із додатками 2 і 3 до цього Порядку.
Додатком 2 до порядку № 422 є акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів.
Додатком 3 до Порядку № 422 є акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.
Отже форма акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, який був складений щодо позивача, передбачена Додатком № 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою КМУ від 20.05.2013 р. № 422.
Щодо посилань позивача, що державні інспектори не провели габаритно-ваговий контроль на стаціонарному або пересувному пункті, водієві не видали довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю, суд звертає увагу на наступне.
Суд критично відноситься до тверджень позивача, що габаритно-ваговий контроль може здійснюватися тільки шляхом зважування (вимірювання) за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу на стаціонарному, чи пересувному пункті.
Так, пунктом 16 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
В пункті 6 Порядку № 879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Згідно із пунктом 2 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Таким чином, виходячи із аналізу вищевказаних норм закону вбачається, що передбачено дві форми габаритно-вагового контролю; документальний та точний.
Щодо зауважень позивача щодо ненадання довідки про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення, то така довідка видається відповідно до пункту 18 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу.
В даному випадку 18.08.2023 р. щодо позивача здійснювався документальний габаритно-ваговий контроль на дорозі місцевого значення а/д С040412 в с.Зоря, а не стаціонарному чи пересувному пункті габаритно-вагового контролю, у зв`язку з чим довідка не видавалась, оскільки нормами чинного законодавства цього не передбачено.
Щодо посилань позивача про те, що в акті перевірки не зазначено алгоритм розрахунку перевищення встановлених законодавством вагових норм в 69,87%, а саме 40,770 тон, не вказано на підставі яких документів здійснювався цей розрахунок, суд зазначає таке.
Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 004409 від 18.08.2023 р. було оформлено згідно із додатком 5.
Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567.
Жодними нормами чинного законодавства не передбачено зазначення в акті проведення перевірки розрахунків відсоткового перевищення у разі фіксації порушення габаритно-вагових норм.
В акті про перевищення транспортним засобом вагових параметрів № 0016783 від 18.08.2023 р. зазначено, що нормативно допустима вага для транспортного засобу RENAULT, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки SСHMITZ, державний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу є 24 тони.
Транспортний засіб RENAULT, моделі MAGNUM DXI 460, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки SСHMITZ, моделі GOTMA, державний номер НОМЕР_2 позивача є комбінованим транспортним засобом (двохвісний тягач RENAULT та трьохвісний напівпричеп SСHMITZ).
Зазначених обставин позивач не може заперечити, крім того рейдова перевірка, а саме документальний габаритно-ваговий контроль проводився на дорозі місцевого значення а/д С040412 в с.Зоря, тому нормативно допустимим навантаженням для транспортного засобу позивача який є двохвісним тягачем з трьохвісним напівпричепом на дорозі місцевого значення а/д С040412 згідно із пунктом 22.5 ПДР України є - 24 тони.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Щодо визначення розрахунку відсоткового перевищення у 69,87%, то його можна отримати шляхом математичних розрахунків:
((40,770 т - 24 т)/24 т) х 100% = 69,87%, де:
24 тони - нормативно дозволена загальна масу в п.22.5 ПДР України для двохвісного тягача з трьохвісним напівпричепом.
Щодо посилань позивача, на те що транспортний засіб не був затриманий, та продовжив свій рух.
Відповідно до пункту 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 КУпАП.
За приписами вказаного Кодексу повноваженнями щодо затримання транспортного засобу в порядку статті 265-2 наділені виключно органи Національної поліції України.
Отже, посадові особи Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями на тимчасове затримання транспортних засобів в порядку ст.265-2 КУпАП, чи здійснювати перешкоди в подальшому русі, чи забороняти рух транспортного засобу, а тому не встановлення факту тимчасового затримання транспортного засобу не впливає на правомірність оскаржуваної постанови.
Крім того, нездійснення затримання транспортного засобу згідно із ст.265-2 КУпАП та продовження дорожнього руху водієм зазначеного транспортного засобу, не може бути підставою для визнання спірної постанови протиправною.
З огляду на викладене, оскільки чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, підтвердження допущеного порушення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%, відповідачем було правомірно винесено постанову від 06.09.2023 року № 005318 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 51 000 грн.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні цієї позовної заяви слід відмовити повністю з викладених вище підстав.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.139 КАС України, не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України,
У задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.
Судовий збір не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма