Справа № 120/7030/23
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 грудня 2023 р. Справа № 120/7030/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною, на думку позивача, бездіяльністю відповідача яка полягає у не звільненні його з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю. Тому, з метою зобов`язати відповідача звільнити ОСОБА_1 з військової служби, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 29.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Разом з тим, ухвалою про відкриття провадження від 29.05.2023 року витребувано у Міністерства оборони України інформацію про місце перебування/знаходження військової частини НОМЕР_1 (уповноваженого представника військової частини): поштова адреса, мобільний телефон, електронна пошта тощо, та інформацію щодо місцезнаходження Військової частини НОМЕР_1 , згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Оскільки, станом на 11.07.2023 року відомості щодо отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження в даній справі відсутні, а вимоги ухвали про витребування інформації про місце перебування/знаходження військової частини НОМЕР_1 невиконані, судом здійснено повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі №120/7030/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, та не повідомив суд про причини його неподання. Враховуючи те, що процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву закінчився, суд ухвалює рішення у справі за наявними доказами у відповідності до положень частини 6 статті 162 КАС України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Як вказує у позовній заяві представник позивач, у зв`язку з наявністю підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, визначених статтею 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", останній через поштову службу звернувся з рапортом від 19.12.2022 до командира В/ч НОМЕР_2 , в якому просив про звільнення з лав ЗСУ через сімейні обставини у зв`язку з доглядом за матір`ю.

У зв`язку з не розглядом його рапорту, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність стосовно порушеного позивачем питання, адвокат Хоменко А.С. звернувся до суду з цим позовом.

Водночас, як слідує з відомостей програми "Діловодство спеціалізованого суду", в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №120/6750/23 за позовом адвоката Хоменка Андрія Семеновича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З рішення по вказаній справі встановлено, що 22.09.2022 Індустріальним судом м. Дніпропетровськ у справі № 229/1739/22 (провадження №1-кп/229/292/202) до позивача як до обвинуваченого обрано запобіжний захід тримання під вартою по 18.11.2022.

В подальшому, ухвалами Дружківського міського суду Донецької області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувався. Зокрема, ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 03.11.2022 у справі № 229/1739/22 (провадження №1-кп/229/292/202) продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 01.01.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 21.12.2022 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 18.02.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06.02.2023 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 06.04.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29.03.2023 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 27.05.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 23.05.2023 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 21.07.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17.07.2023 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 14.09.2023 та тримання його на гауптвахті.

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 09.08.2023 у справі №229/1739/22 (провадження №1-кп/229/292/202) затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 08 серпня 2023 року між начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та обвинуваченим, в присутності захисника адвоката, та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік.

Відповідно до змісту вироку зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 20год 15хв, 27 травня 2022року, перебуваючи в місці тимчасової дислокації військової частини у відповідному населеному пункті, ОСОБА_1 відкрито відмовився виконати законний усний наказ свого прямого начальника - командира військової служби, вибути для зайняття лінії оборони та проведення ротації підрозділу 3 стрілецької роти, яка знаходилась вздовж шосейної дороги Н-20 від н.п. Камянка до перехрестя доріг н.п. Веселе, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином, вироком установлено дату щодо допущеного позивачем кримінального правопорушення у вигляді непокори командиру.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд звертає увагу, що подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Відповідно до абзацу тринадцятого п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Варто вказати, що рапорт передбачає собою вид службового документу Збройних Сил України, який є письмовим зверненням військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 (далі Інструкція № 735).

Згідно пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції № 735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту, які мають бути прийняті в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби від 19.12.2022 року.

Водночас, як встановлено судом в ході розгляду справи, 22.09.2022 Індустріальним судом м. Дніпропетровськ у справі № 229/1739/22 (провадження №1-кп/229/292/202) до позивача як до обвинуваченого обрано запобіжний захід тримання під вартою по 18.11.2022.

В подальшому, ухвалами Дружківського міського суду Донецької області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжувався. Зокрема, ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 03.11.2022 у справі № 229/1739/22 (провадження №1-кп/229/292/202) продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 01.01.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 21.12.2022 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 18.02.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06.02.2023 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 06.04.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29.03.2023 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 27.05.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 23.05.2023 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 21.07.2023 та тримання його на гауптвахті; ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17.07.2023 продовжено позивачу як обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 14.09.2023 та тримання його на гауптвахті.

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 09.08.2023 у справі №229/1739/22 (провадження №1-кп/229/292/202) затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 08 серпня 2023 року між начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та обвинуваченим, в присутності захисника адвоката, та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік.

Відповідно до змісту вироку зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 20год 15хв, 27 травня 2022року, перебуваючи в місці тимчасової дислокації військової частини у відповідному населеному пункті, ОСОБА_1 відкрито відмовився виконати законний усний наказ свого прямого начальника - командира військової служби, вибути для зайняття лінії оборони та проведення ротації підрозділу 3 стрілецької роти, яка знаходилась вздовж шосейної дороги Н-20 від н.п. Камянка до перехрестя доріг н.п. Веселе, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином, вироком установлено дату щодо допущеного позивачем кримінального правопорушення у вигляді непокори командиру.

Поряд з тим, зважаючи на обставини встановлені в ході судового розгляду, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Судом встановлено, що на момент звернення до відповідача з рапортом (19.12.2022) ОСОБА_1 був відсутній у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями єдиного державного реєстру судових рішень, з яких вбачається, що 22.09.2022 Індустріальним судом м. Дніпропетровськ у справі № 229/1739/22 (провадження №1-кп/229/292/202) до позивача як до обвинуваченого обрано запобіжний захід тримання під вартою по 18.11.2022..

Отже, станом на встановлену дату звернення позивача з рапортом від 19.12.2022 року, військова служба ОСОБА_1 була призупинена.

Поряд з цим позивачем не надано доказів отримання відповідачем такого рапорту до 19.12.2022 року.

Підсумовуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для постановлення висновків про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не розгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, оскільки станом на дату отримання такого відповідачем військова служба позивача була призупинена.

З урахуванням наведеного вище вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача та похідні вимоги зобов`язального характеру заявлені позивачем у межах цього спору щодо зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби не підлягають до задоволення.

Разом з тим, з приводу вимог щодо зобов`язання В/ч НОМЕР_2 прийняти рішення про звільнення з військової служби під час дії воєнного стану ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю одного з батьків дружини із числа осіб з інвалідністю І групи, суд вказує про наступне.

Відповідно до пункту 144-3 Положення звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яким призупинено, здійснюється Президентом України.

У разі відсутності повноважень щодо звільнення з посади військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини подає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань безпосередньо посадовій особі, яка має таке право, для видання наказу по особовому складу.

Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:

видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;

організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;

надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.

Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Крім того, відповідно до норм пункту 144-5 Положення військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "д" пункту 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Звільнення військовослужбовців, військову службу яким призупинено, з військової служби здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу, крім військовослужбовців, які згідно із пунктом 225 цього Положення звільняються з військової служби Президентом України.

В силу пункту 144-6 Положення для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

З урахуванням наведених норм Положення, суд зауважує, що звільнення військовослужбовців, військова служба яких була призупинена, можливе або за наслідками набрання законної сили обвинувальним вироком суду (пункт 144-5 Положення) або за наслідками розгляду відповідного рапорту на звільнення з військової служби, після продовження військової служби у зв`язку з набранням законної сили виправдувальний вироком, закриттям кримінального провадження (пункт 144-6 Положення).

Як встановлено судом, вироком Дружківського міського суду Донецької області від 09.08.2023 у справі №229/1739/22 (провадження №1-кп/229/292/202) затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 08 серпня 2023 року між начальником Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та обвинуваченим, в присутності захисника адвоката, та визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік.

Тобто, після призупинення військової служби ОСОБА_1 правовідносини з позивачем з приводу можливості його звільнення з військової служби перейдуть у нову площину та порядок такого звільнення вже визначаєтиметься ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Крім того, з системного аналізу положень статей 24-26 Закону України № 2232-ХІІ та Положення вбачається, що підставою для винесення командиром військової частини наказу про звільнення особи з військової служби та виключення із списків особового складу військової частини окрім призупинення військової служби є наявність обвинувального вироку суду, який набрав законної сили та яким особі, якій призупинено військову службу, призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання. При цьому, наявність обвинувального вироку в даному випадку є обов`язковою умовою, оскільки з урахуванням пункту 144-6 Положення, у разі винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту особи, відносно якої було заведено кримінальне провадження, продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Відповідно заявлені вимоги про зобов`язання відповідача прийняти рішення про звільнення з військової служби під час дії воєнного стану позивача у зв`язку з наявністю одного з батьків дружини із числа осіб з інвалідністю І групи, також не підлягають задоволенню в межах розгляду цієї справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів представника позивача, враховуючи обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог статті 139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (м. Вінниця,код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 )

Суддя Чернюк Алла Юріївна