Справа № 440/10176/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р.Справа № 440/10176/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2023, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, по справі № 440/10176/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 у справі № 440/10176/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з 01.04.2019 та з 01.01.2020 з обмеженням пенсійної виплати максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням фактично сплачених сум) ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження пенсійної виплати максимальним розміром.

Рішення суду набрало законної сили 19.09.2023.

25.09.2023 позивачу виданий виконавчий лист № 440/10176/23.

Відомості про відкриті виконавчі провадження відсутні.

05.10.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у цій справі, в якій стягувач просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання рішення суду щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з обмеженням максимального розміру;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат;

за результатами розгляду цієї заяви встановити судовий контроль за виконанням судового рішення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що необхідність звернення до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України зумовлена тим, що рішення суду у цій справі не виконане пенсійним органом в частині продовження виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, внаслідок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі №440/8271/23. Позивач також звертав увагу на протиправне, як на його думку, зменшення розміру його пенсії у період з 01.07.2021 по 30.11.2021 та з 01.03.2022 по теперішній час.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її до суду апеляційної інстанції. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та ухвалити нове судове рішення - про задоволення заяви в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 року у справі № 440/10176/23 в частині виплати пенсії без обмеження пенсійної виплати максимальним розміром, підлягає виконанню з 01.04.2019 року та без обмеження за часом. У свою чергу, управління всупереч рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2023 у справі № 440/10176/23 протиправно зменшило йому розмір пенсії при проведенні перерахунку пенсії, а саме: у період з 1 липня 2021 року по 30 листопада 2021 року та з 1 березня 2022 року по теперішній час.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних відносинах відсутні протиправні дії чи бездіяльність відповідача - ГУПФ України в Полтавській області щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023. Суд не встановив свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В свою чергу, частина 1 статті 383 КАС України передбачено право особи-позивача, на користь якої ухвалено рішення суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вказані вище правові норми КАС України спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення. У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», дійшов висновку, що із принципу верховенства права видно, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Апеляційний суд наголошує, що положення статті 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Аналізуючи вищезазначені норми права, судова колегія зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 у справі №440/10176/23 зобов`язано ГУПФ України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням фактично сплачених сум) ОСОБА_1 з 01.04.2019 без обмеження пенсійної виплати максимальним розміром.

Залученою до матеріалів справи копією протоколу про перерахунок пенсії підтверджено, що відповідачем на виконання вимог судового рішення проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, розмір пенсійної виплати склав 16881,40 грн.

Крім того, за період з 01.04.2019 по 30.06.2020 позивачу нарахована доплата до пенсії у розмірі 15451,00 грн, що визначена як різниця між нарахованим на підставі рішення суду у цій справі розміром пенсії та фактично виплаченими сумами пенсії за вказаний період.

Таким чином, рішення суду в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії фактично виконане відповідачем без зволікань та у спосіб, визначений судовим рішенням.

У заяві про здійснення судового контролю позивач зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі №440/8271/23 зобов`язано ГУПФ України в Полтавській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 22.09.2023 ОСОБА_1 повідомлено, що з 01.10.2023 позивачу нарахована до виплати пенсія у розмірі 20744,80 грн, без урахування щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

На цій підставі, позивач вважав, що рішення суду у цій справі не виконане пенсійним органом в частині продовження виплати пенсії без обмеження її максимального розміру, внаслідок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі №440/8271/23.

У письмових поясненнях від 12.10.2023 позивач також звертав увагу на протиправне, як на його думку, зменшення розміру його пенсії у період з 01.07.2021 по 30.11.2021 та з 01.03.2022 по теперішній час.

З урахуванням наведеного, позивач стверджував про наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/10176/23 шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, а також для постановлення окремої ухвали відповідно до статті 383 КАС України, оскільки відповідач, на його думку, не виконав приписи рішення суду від 17.08.2023 у цій справі.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом спору у цій справі були перерахунок та виплата позивачу пенсії без обмеження її максимального розміру з 01.04.2019 та з 01.01.2020.

Водночас питання виплати позивачу пенсії після її подальших перерахунків (у т.ч. з 01.07.2021, 01.03.2022, 01.03.2023 тощо) суд у рішенні від 17.08.2023 у цій справі не розглядав, оскільки позивач не заявляв таких вимог у поданій до суду позовній заяві.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що питання невиплати позивачу частини пенсії з 01.07.2021, 01.03.2022, 01.03.2023 не можуть бути предметом судового контролю у цій справі, оскільки вони не були предметом судового розгляду.

Суд також враховує, що позивач у заяві від 05.10.2023 не порушував питання правомірності невиплати йому доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.06.2020 у розмірі 15451,00 грн.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахована позивачу сума доплати до пенсії має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. А тому, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023 у цій справі не вирішувалось питання про його негайне виконання. Отже, зазначене рішення суду має бути виконане відповідачем у розумний строк.

Колегія суддів зазначає, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу частини першої статті 23, пунктів 20, 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, виконання відповідачем судового рішення в частині виплати позивачу суми доплати до пенсії перебуває у залежності від наявності достатніх бюджетних призначень, адже фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених за бюджетною програмою за КПКВК 2506080 "Фінансування виплат пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду", головним розпорядником коштів за якою є Міністерство соціальної політики України, а Пенсійний фонд України - є відповідальним виконавцем і розпорядником коштів нижчого рівня.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутні протиправні дії чи бездіяльність відповідача - ГУПФ України в Полтавській області щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.08.2023.

Суд не встановив свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Отже, відсутні правові та фактичні підстави для застосування механізму, визначеного статтею 383 КАС України, щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у цій справі.

За відсутності обставин протиправності дій чи бездіяльності відповідача щодо виконання рішення суду у цій справі, відсутні підстави для постановлення окремої ухвали.

Згідно із частиною 6 статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги встановлене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність залишення без задоволення заяви позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у цій адміністративній справі.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвалу судом першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 по справі № 440/10176/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 27.12.2023 року