Справа № 368/1220/22
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 368/1220/22
Рішення

Іменем України

"30" листопада 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

при секретарі - Токовенко Н.О.

За участі:

Позивач - ОСОБА_1

- розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту поліції НП України, - про визнання такою та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

02.12.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту поліції НП України, - про визнання такою та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в прохальній частині якої позивач просить суд винести судове рішення, згідно з яким:

1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду та задоволити її;

2. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії БАБ № 000592 від 25.11.2022 року, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 статті 126 КУпАП, - скасувати;

3. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення;

4. Зупинити стягнення коштів, яке здійснюється на підставі Постанови від 25.11.2022 серії БАБ № 000592, складеної поліцейським УПП у м. Києві ДПП НП України Уваровою Анною Олексіївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 статті 126 КУпАП у сумі 20400,00 грн.„ до ухвалення рішення та набрання ним законної сили у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції НП України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

5.Судові повістки направляти за номером телефону НОМЕР_1 .

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині адміністративної позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- Постановою від 25.11.2022 серії БАБ № 000592 поліцейським УПП у м. Києві ДПП НП України Уваровою Анною Олексіївною, - ОСОБА_1 (далі «Позивач»), було притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 статті 126 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн.

Вважає, що винесена постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства та є незаконною.

При складанні адміністративного матеріалу працівником поліції було допущено грубі порушення та не досліджено усі обставини справи, обставини наведені в постанові не відповідають дійсності а тому винесена постанова є необгрунтованою та незаконною, в діях Позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП.

Суть зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення, полягає у тому, що 25 листопада 2022 року о 12 годині 26 хвилин Позивач - ОСОБА_1 , в місті Києві керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, д.н.з. НОМЕР_2 , хоча на підставі Постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022 року був позбавленим права керування транспортним засобом на 12 місяців, і цим порушив п. 2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Проте, під час винесення оскаржуваної постанови, працівником поліції не була врахована та обставина, що на час притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, останньому не було відомо, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Копію вказаної Постанови суду Позивач отримав лише 28.11.2022 року, а отже, 25.11.2022 року, коли поліцейським було винесено оскаржувану постанову, Позивачу не було відомо, що його юридично позбавлено права керування транспортними засобами.

Разом з цим вказана Постанова Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022 року не була звернута до виконання, і в провадженні Кагарлицького районного суду Київської області станом на сьогодні перебуває справа про відстрочення виконання вказаної постанови суду.

Відповідно до ст. 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова повинна бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. Якщо постанова за цей час не була звернута до виконання, крім випадків конфіскації товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, які підлягають конфіскації незалежно від часу вчинення або виявлення порушення митних правил (ст. 328 МКУ), то вона не підлягає виконанню (ст. 303 КУпАП).

У разі зупинення виконання постанови у зв`язку з оскарженням чи опротестуванням або відстрочки виконання постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги чи протесту або до закінчення строку відстрочки.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на вищенаведене в діях Позивача відсутній склад адміністративного праворушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Положення ч. 4 ст.126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг у справах про адміністративні правопорушення» від 24 червня 1988 року № 6, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного.

Підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосудця в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, встановлена приписами вищезазначеної статті презумпція вини суб`єкта владних повноважень зобов`язує останнього у разі не згоди з повідомленими позивачем у заяві обст'-'зинами спростувати їх.

Проте, винесена працівником поліції постанова не містить пояснення правопорушника, та не містить відомостей про свідків події, а також підписів понятих.

Статтею 289 КупАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Положеннями статті 62 Конституції України передбачено, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Тобто лише винна особа може нести відповідальність за вчинення будь-якого правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень норумені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При винесенні постанови про адміністративне правопорушення про притягнення Позивача, до адміністративної відповідальності, у Відповідача були відсутні будь-які докази про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП.

Позивач підтверджує суду, що ним не подано іншого позову (позовів) до цих же відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Заходи досудового врегулювання спору Позивачем не проводились, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання такого спору.

Копії документів на підтвердження викладених обставин додані до даної заяви в додатку.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП, що передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, та відсутні ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні, постанова, винесена відповідачем, підлягає скасуванню, а провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Окрім цього, Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.6 ч.І ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п.2 ч.І ст.34 Закону України «Про виконавче провадження»,виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Так, як штрафу в розмірі 20 400,00 грн., що накладено на ОСОБА_1 Постановою від 25.11.2022 серії БАБ № 000592 поліцейським УПП у м. Києві ДПП України Уваровою Анною Олексіївною, необхідно сплатити протягом 15 днів з моменту винесення оскаржуваної постанови, а потім його сума подвоюється у разі несплати, то є необхідність забезпечити позовом шляхом зупинення виконання даної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55, 62 Конституції України, п. 2.1 Правила дорожнього руху,ст.32, 35 Закону України «Про Національну поліцію»,ст.ст. 9, 126, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, - позивач просив задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині адміністративного позову.

02.12.2022 року автоматизованою системою документообігу для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1220/22, провадження № 2 - а/368/9/23.

05.12.2022 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якого позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачеві термін для усунення недоліків, допущених при подачі адміністративної позовної заяви.

26.12.2022 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 171, 179 КАС України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 12 год. 00 хв. 24.01.2023 року.

24.01.2023 року справа була знята з розгляду в зв`язку з вілсутністю енергозабезпечення приміщення Кагарлицького районного суду Київської області, призначено наступне підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 24.02.2023 року.

02.02.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов письмовий відзив відмовідача, - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, наступного змісту:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться адміністративна справа №368/1220/22 за позовом ОСОБА_1 (далі - Позивач) до Управління патрульної поліції Депар таменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ № 000592 від 25.11.2022 (далі - Постанова), якою Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного прагопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У своїй позовні заяві позивач зазначає, що Постанова підлягає скасуванню з наступних підстав:

- Під час винесення оскаржуваної постанови працівником поліції не було врахована та обставина, що на час притягнення до адміністративної відповідальності Позивачу не було відомо про прийняту Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022. (надалі по тексту - Постанова від 30.09.2022) тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП.

При складанні адміністративних матеріалів працівником поліції було допущені грубі порушення та не досліджено усі обставини справи, інформація зазначена у постанові не відповідає дійсності, а тому постанова необгрунтована та незаконною.

Вважаємо, твердження Позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають

Щодо правомірності винесення Постанови та притягнення Позивача до адміністративної відповідальності:

- Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно зі ст. 6 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 ПДР, Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, йкщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VІІІ "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

24.02.2022 Указом Президента України № 62/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України « Про правовий режим воєнного стану» введеного в Україні воєнний, який діє і на даний час. Постановою Кабінетом Міністрів України № 1456 від 29 грудня 2021 р № 1456 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», затверджено перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортного засобу, багажів та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

У відповідності до п. 3 Порядку, блокпост - це посилений контрольно- пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Фактичні обставини:

- о 12 год 20 хв. в м. Києві на контрольно пропускному пункті здійснено зупинку транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 для перевірки документів. На місці зупинки працівником поліції здійснено перевірку Позивача по базі АРМОР де встановлено, що останній керує транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на підстав Постанови від 30.09.2022.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі, зокрема, передбаченого статтею 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно частини 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У випадках, передбачених ч. 4 ст. 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з відеозапису працівник поліції повідомив Позивачу, що у відповідності до Постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.02022 Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддіти адміністративному стягненню у вигляді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Однак позивач під час надання усних пояснень повідомив, що йому не відомо про рішення суду, оскільки останній його не отримував та про прийняте рішення не відомо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпЛП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, вірно кваліфікував склад адміністративного правопорушення та вмотивовано виніс постанову серії БАБ № 000592 від 25.11.2022.

Доводи позивача, що під час винесення оскаржуваної постанови працівником поліції не було врахована та обставина, що на час притягнення до адміністративної відповідальності Позивачу не було відомо про прийняту Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022. ( надалі по тексту - Постанова від 30.09.2022) тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КупАП:

- Позивачем до матеріалів справи надано Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.02022 р у справі № 368/798/22, де Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Як вбачається з описової частини, Позивач у судове засідання з`явився та свою винну у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченою ч. 1 ст 130 КУпАП визнав.

- Тому доводи у своїй позовній заяві, що на момент винесення оскаржуваної постанови, Позивачу не було відомо про прийняту Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022 є не обгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Згідно ч. 1 ст 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку надання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Як вбачається з матеріалів справи постанова Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022 набрала законної сили 11.10.2022 року, а у відповідності до ч. 1 ст. 370 КАС України, - Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виходячи з вищенаведеного Позивач зобов`язаний виконувати судове рішення, яке набрало законної сили та не здійснювати керування транспортними засобами протягом року, тому доводи Позивача, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, - не відповідає дійсності.

Крім цього, Позивач звернувся із заявою до Кагарлицького районного суду Київської області. Згідно описової частини, Позивач 13.10.2022 року звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення в частині стягнення адміністративного правопорушення. ( Копія з ЄДРСР додається). Тому доводи позивача, що останньому не відомо про Постанову суду від 30.09.2022, - не відповідає дійсності.

У позовній заяві Позивач спирається на деякі процесуальні норми статей 303, 264 КУпАП, а саме виконання постанови та залучення понятих, ЦПК та Закону України « Про виконавче провадження» , які є недоцільними та у відповідності до КАС України, не відносяться до даного розгляду справи та уваги суду.

Що стосується твердження позивача, що при складанні адміністративних матеріалів працівником поліції було допущені грубі порушення та не досліджено усі обставини справи, інформація зазначена у постанові не відповідає дійсності, а тому постанова необгрунтована та незаконною.

Інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, під час виконання своїх посадових обов`язків та правомірно виніс постанову БАБ № 000592 від 25.11.2022.

Ст. 217 КУпАП визначає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені КУпАП, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580 - VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду в своїй постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19.

Важливо зазначити, що Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція) та до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", таким чином проводився відеозапис розгляду справи на портативну боді камеру (оптичний диск з відеозаписами додається до матеріалів справи) (надалі - Відеозапис 1, Відеозапис 2).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, та, керуючись ст. ст 9, 73, 35, 40, 122, 217, 222,251, 252, 258, 268, 276 КУпАП; ст. 9, 44,59, 78, 90,162, 286 КАСУ, - представник відповідача просить суд винести судове рішення, на підставі якого:

- Відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

24.02.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 24.03.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

24.03.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 25.04.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

25.04.2023 року справа була знята з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючого в нарадчій кімнаті в кримінальній справі № 375/67/22, призначено наступне підготовче судове засідання на 16 год. 00 хв. 22.05.2023 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 22.05.2023 року, позивач - ОСОБА_1 , - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 22.05.2023 року, представник відповідача, - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту поліції НП України, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи.

22.05.2023 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання по даній справі (без участі сторін, які належним чином були повідомлені судом про день, час та місце слухання справи), по результатам чого судом винесено процесуальну ухвалу (без видалення до нарадчої кіманти), на підставі якої закрито підготовче судлове засідання, та призначено справу до розгляду по суті на 16 год. 00 хв. 19.06.2023 року.

19.06.2023 року слухання справи відкладено на 15 год. 00 хв. 18.07.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

18.07.2023 року слухання справи відкладено на 11 год. 00 хв. 25.09.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

25.09.2023 року слухання справи відкладено на 30.10.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

30.10.2023 року в слуханні справи оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 30.11.2023 року в зв`язку втребуванням для її дослідження в судовому засіданні справи № 368/798/22, провадження № 3/368/410/22, - щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.11.2023 року, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити, обгрунтовував свою правову позицію щодо позову обставинами справи та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині його адміністративної позовної заяви, та які наведені судом вище по тексту в даній ухвалі.

На запитання суду позивач ОСОБА_2 відповів наступне:

- про винесену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - знав;

- знав, що його позбавлено прав керування транспортними засобами згідно постанови суду;

- знав, що на нього накладено ще і адміністративне стягнення у виді штрафу, тому приходив в суд - брав рахунки на сплату штрафу, та писав заяву про розстрочку виплати штрафу.

Суд, оцінюючи показання позивача ОСОБА_1 , - вважає їх такими, які повністю спростовують дані щодо обставин справи, які вказані в мотивувальній частині його адміністративної позовної заяви, а тому такі його показання, поруч з письмовими доказами, - є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Так, в мотивувальній частині адміністративного позову ОСОБА_1 стверджував, що йому не було відомо про ту обставину, що у відношенні нього винесено постанову суду про притягнення його до адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і що його позбавлено права керування транспортними засобами, в той же час, - в судовому засіданні (з показань самого позивача) та з матеріалів справи № 368/798/22 (яку було витребувано та досліджено в судовому засіданні), - достеменно встановлено, що позивач знав про ту обставину, що його позбавлено прав керування транспортними засобами та поруч з цим на ньгго накладено штраф, як вид адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд, вислухавши позивача, який адміністративний позов підтримав, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

- Так, у своїй позовні заяві позивач зазначає, що Постанова підлягає скасуванню з наступних підстав:

- Під час винесення оскаржуваної постанови працівником поліції не було врахована та обставина, що на час притягнення до адміністративної відповідальності Позивачу не було відомо про прийняту Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022. (надалі по тексту - Постанова від 30.09.2022) тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП.

При складанні адміністративних матеріалів працівником поліції було допущені грубі порушення та не досліджено усі обставини справи, інформація зазначена у постанові не відповідає дійсності, а тому постанова необгрунтована та незаконною.

- Проте, - вищевказані обставини в судовому засіданні повністю спростовані як самим позивачем ОСОБА_1 , так і письмовими доказами, - матеріалами справи, а тому суд вважає, що твердження Позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Суд вважає, що оскаржувана позивачем постанова є законною та обгрунтовано.ю, а тому підстав для її скасування немає, з огляду на наступне:

- Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з ст. 6, ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 ПДР, Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580 - VІІІ "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

24.02.2022 Указом Президента України № 62/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України « Про правовий режим воєнного стану» введеного в Україні воєнний, який діє і на даний час. Постановою Кабінетом Міністрів України № 1456 від 29 грудня 2021 р № 1456 «Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», затверджено перевірка документів в осіб, огляд речей, транспортного засобу, багажів та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

У відповідності до п. 3 Порядку, блокпост - це посилений контрольно- пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Що стосується фактичних обставин справи вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, то суд зазначає наступне:

- о 12 год 20 хв. в м. Києві на контрольно пропускному пункті здійснено зупинку транспортного засобу «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 для перевірки документів.

На місці зупинки працівником поліції здійснено перевірку Позивача по базі АРМОР де встановлено, що водій ОСОБА_1 керує транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на підставі Постанови від 30.09.2022.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі, зокрема, передбаченого статтею 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно частини 8 Розділу 3 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У випадках, передбачених ч. 4 ст. 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з відеозапису працівник поліції повідомив Позивачу, що у відповідності до Постанови Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.02022 Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Однак, - позивач під час надання усних пояснень повідомив, що йому не відомо про рішення суду, оскільки останній його не отримував та про прийняте рішення не відомо.

Згідно ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Суд вважає, що працівник відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, вірно кваліфікував склад адміністративного правопорушення та вмотивовано виніс постанову серії БАБ № 000592 від 25.11.2022.

Доводи позивача, що під час винесення оскаржуваної постанови працівником поліції не було врахована та обставина, що на час притягнення до адміністративної відповідальності Позивачу не було відомо про прийняту Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022. ( надалі по тексту - Постанова від 30.09.2022) тому у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст.126 КупАП, - спростовуються як самими показаннями позивача, (який в судовому засіданні зазначив, що йому на час складання оскаржуваної постанови було відомо про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами), так і матеріалами справи, а саме:

- матеріалами справи № 368/798/22, провадження № 3/368/410/22, з якої вбачається, що 30.09.2023 року ОСОБА_1 (позивача по справі) було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, відповідно, - судом 30.09.2023 року винесено вмотивовану постанову, згідно з якою накладено на позивача апдміністративні стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та накладено штраф в розмірі 17000 (сімнадять тисяч) грн.

13.10.2023 року позивачем ОСОБА_1 було власноруч написано заяву до Кагарлицького районного суду, яка зареєстрована через канцелярію суду, - вих. № 6101/22 - вх. Від 13.10.2023 року, в якій позивач ОСОБА_1 просив суд розстрочити сплату штрафу за постановою Кагарлицького районного суду від 30.09.2023 року, та додав до своєї заяви свідоцтва про народження дітей, довідки про статус тимчасово переміщеної особи.

Окрім того, - в матеріала справи міститься квитанція від 28.11.2023 року, з якої вбачається, що позивачем повністю сплачена вся сума штрафу, в зв`язку з чим Кагарлицьким районним судом Київської області 08.12.2023 року винесено постанову про залишення заяви про розстрочку - без розгляду.

З огляду на матеріали справи № 368/798/22, провадження № 3/368/410/22, - судом достеменно встановлено, що позивач ОСОБА_1 станом на час складання оскаржуваної постанови в даному адміністративному провадженні достеменно знав, що він не має право керування транспортними засобами, так як ним було написано заяву про розстрочку виплати суми штрафу, ним подавалися особисті документи до суду на вмотивування заяви про розстрочку виплати штрафу, та і в судовому засіданні, - позивач з огляду на приєднані матеріали адміністративної справи, - визнав цей факт.

Тому суд вважає, що доводи позивача у його позовній заяві, що на момент винесення оскаржуваної постанови, Позивачу не було відомо про прийняту Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022, - є не обгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, так як в судовому засіданні спростовані як матеріалами справи, так і поясненнями самого позивача.

Згідно ч. 1 ст 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку надання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Як вбачається з матеріалів справи постанова Кагарлицького районного суду Київської області від 30.09.2022 набрала законної сили 11.10.2022 року, а у відповідності до ч. 1 ст. 370 КАС України, - Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виходячи з вищенаведеного Позивач зобов`язаний виконувати судове рішення, яке набрало законної сили та не здійснювати керування транспортними засобами протягом року, тому доводи Позивача, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, - не відповідає дійсності.

Крім цього, як судом зазначалося вище, - Позивач звертався із заявою до Кагарлицького районного суду Київської області.

Згідно описової частини постанови, Позивач 13.10.2022 року звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення в частині стягнення адміністративного правопорушення. Тому суд ще раз наголошує на тому, що доводи позивача, що останньому не відомо про Постанову суду від 30.09.2022, - не відповідає дійсності.

У позовній заяві Позивач спирається на деякі процесуальні норми статей 303, 264 КУпАП, а саме виконання постанови та залучення понятих, ЦПК та Закону України « Про виконавче провадження» , які є недоцільними та у відповідності до КАС України, не відносяться до даного розгляду справи та уваги суду.

Що стосується твердження позивача, що при складанні адміністративних матеріалів працівником поліції було допущені грубі порушення та не досліджено усі обставини справи, інформація зазначена у постанові не відповідає дійсності, а тому постанова необгрунтована та незаконною, - то такі твердження позивача є необгрунтовані, з огляду на наступне:

- Інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагував на адміністративне правопорушення, встановив причини та умови що сприяли вчиненню даного порушення у відповідності до ст. 245 КУпАП, виконав умови підготовки адміністративної справи до розгляду, що передбачені ст. 278 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази, під час виконання своїх посадових обов`язків та правомірно виніс постанову БАБ № 000592 від 25.11.2022.

Ст. 217 КУпАП визначає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені КУпАП, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580 - VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду в своїй постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19.

Важливо зазначити, що Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція) та до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", таким чином проводився відеозапис розгляду справи на портативну боді камеру (оптичний диск з відеозаписами додається до матеріалів справи) (надалі - Відеозапис 1, Відеозапис 2).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що в судовому засіданні доводи позивача ОСОБА_1 , які були зазначені ним в мотивуувальній частині його адміністративної позовної заяви, - повністю спростовані як показаннями самого позивача, так і належними, допустимими, достаніми доказами (письмовими), - що і є підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 241, 242 - 244, 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту поліції НП України, - про визнання такою та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 293 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 295 КАС України може бути подана протягом тридцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5) Перехідних положень КАС України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витрубовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: О.В. Закаблук