Справа № 420/11313/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/11313/23

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 15.09.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №420/11313/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити у військовому званні та на посаді

У С Т А Н О В И В:

17.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) від 04.04.2023 №377-АГ «Про результати службового розслідування»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) від 15.04.2023 №176-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» накладання дисциплінарного стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь» майора ОСОБА_1 (п-006747);

- визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (В/Ч НОМЕР_2 ) від 18.04.2023 №111-ОС «Про особовий склад» в частині пониження у військовому званні на один ступінь до звання «капітан» майора ОСОБА_1 (п НОМЕР_4 );

- визнати протиправним та скасувати наказ НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (В/Ч НОМЕР_2 ) №112-ОС від 19.04.2023 «Про особовий склад» в частині пониження в посаді першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) майора ОСОБА_1 до старшого офіцера відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України;

- зобов`язати Південне регіональне управління Державної прикордонної служби України (В/Ч НОМЕР_3 ) поновити у військовому званні на один ступінь вище до звання «майор» капітана ОСОБА_1 (п-006747), який перебуває в розпорядженні начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (В/Ч НОМЕР_2 );

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (В/Ч НОМЕР_2 ) поновити майора ОСОБА_1 (п НОМЕР_4 ) на посаді Першого заступника начальника відділу прикордонної служби відділу «Велика Михайлівка» НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (В/Ч НОМЕР_2 ).

В обгартування позовних вимог позивач зазначав, що 21.03.2023 він перевіряв прикордонні наряди. Жодного переправлення осіб через державний кордон не здійснював. Протилежного матеріалами службового розслідування не підтверджено. На думку ОСОБА_1 , висновок службового розслідування ґрунтується на припущеннях. Під час проведення службового розслідування не враховано усіх обставин, які є обов`язковими для з`ясування. Також, позивач вказував, що до його відома вчасно не було доведено наказ від 22.03.2023 №328-АГ «Про призначення службового розслідування». Як наголошував позивач, його двічі притягнуто до відповідальності за одне й теж правопорушення.

Не погоджуючись із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що видання оскаржуваних наказів є правомірним, а їх реалізацію здійснено без жодних порушень законодавчих приписів, яким регламентовано порядок проходження військової служби та накладення дисциплінарного стягнення, а також в межах дисциплінарної влади командирів (начальників). При цьому, подвійного притягнення позивача до однієї і тієї ж відповідальності за одне порушення в межах досліджуваної ситуації не відбулося. Як зауважував відповідач, займаючи керівну посаду у відділі прикордонної служби, позивач повинен знати та застосовувати законодавство України, розпорядчі акти Держприкордонслужби, що регламентують організацію та здійснення охорони державного кордону та вимоги наказів, розпоряджень старших командирів (начальників). Відповідач акцентував увагу на тому, підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності слугував не сам факт можливого переправлення осіб призовного віку через державний кордон України, а неналежне виконання посадових, службових та спеціальних обов`язків як посадової особи та військовослужбовця, який 21.03.2023 перебував у прикордонному наряді «Прикордонний патруль». Крім того, відповідач вказував, що Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі, яку затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2005 №111, та на яку посилається позивач, втратила чинність.

06.06.2023 Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) до Одеського окружного адміністративного суду також подано відзив на позовну заяву, у якому вказано, що наказ від 15.04.2023 №176-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) видано у зв`язку з вчиненням ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення. При цьому, жодних порушень допущено не було. Також, відповідач наголошував, що наказ про переміщення позивача на посаду старшого офіцера відділення повсякденної діяльності штабу жодним чином не стосується спірних правовідносин.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №420/11313/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції дійшов вказав про те, що займаючи посаду першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) позивач пов`язаний обов`язком особливих відносин довіри і лояльності до держави в особі керівника, а тому повинен був зважувати все, що стосувалося виконання його професійних обов`язків та правових наслідків такого невиконання. Також, окружний адміністративний суд відмітив, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував не сам факт можливого переправлення осіб призивного віку через державний кордон України, а неналежне виконання посадових, службових та спеціальних обов`язків як посадової особи та військовослужбовця, який 21.03.2023 перебував в прикордонному наряді «Прикордонний патруль». Таке порушення підтверджено в ході службового розслідування. До того ж, окружним адміністративним судом установлено, що в межах спірних правовідносин подвійного притягнення позивача до відповідальності за одне і теж порушення місця не мало. Крім того, суд першої інстанції вказав, що ані під час проведення службового розслідування, ані під час накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, жодних порушень допущено не було.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, викладено прохання скасувати рішення окружного адміністративного суду та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 акцентує увагу на тому, що рішення Європейського суду з прав людини «Пеллегрен проти Франції» від 08.12.1999 (заява №228541/95) не виключає необхідність застосування національного законодавства під час проведення службового розслідування у відношенні військовослужбовців, як представників держави, та не забезпечує можливості встановлення вини особи, що притягується до дисциплінарної відповідальності, на підставі припущень. Як наголошує скаржник, висновком службового розслідування не підтверджено вчинення правопорушення. Також, на думку позивача, службове розслідування призначалось саме з метою з`ясування обставин щодо незаконного переправлення через державний кордон. При цьому, під час перевірки прикордонних нарядів позивачем жодних порушень допущено не було. До того ж, ОСОБА_1 вказує про неправильність висновку суду першої інстанції щодо подвійного притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом відповідачами до апеляційного суду подано відзиви на апеляційну скаргу, у яких суб`єкти владних повноважень повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 15.09.2023 у справі №420/11313/23, у зв`язку з чим просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним адміністративним судом установлено, що майор ОСОБА_1 військову службу проходив на посаді першого заступника начальника відділу прикордонної служби «Велика Михайлівка».

На час виникнення спірних правовідносин начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » був підполковник ОСОБА_2 .

Згідно із фактичними обставинами справи, 21.03.2023 о 23год 20хв. в результаті реалізації оперативної інформації прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. В.Михайлівка) Головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону та за їх участі на напрямку «Великопольське» (Україна) «Малаєшти» (РМ) (ділянка відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б)) на ліні державного кордону України на службовому транспортному засобі Renault Duster, військовий номер НОМЕР_5 , під час спроби незаконного переправлення через державний кордон України 3-х осіб на вихід з України, затримано першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майора ОСОБА_3 .

З метою з`ясування вищезазначених обставин, наказом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.03.2023 №328-АГ «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування, усунуто майора ОСОБА_3 від виконання службових обов`язків за посадою першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та відряджено вказаного військовослужбовця до відділу соціально-гуманітарного забезпечення.

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.03.2023 №82-ОС «Про особовий склад» майора ОСОБА_1 з 22.03.2023 на період проведення службового розслідування усунуто від виконання службових обов`язків за посадою першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно із наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.03.2023 №84-ОС «Про особовий склад» майора ОСОБА_1 першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 23.03.2023 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону.

За наслідком проведення службового розслідування комісією було складено висновок службового розслідування по факту можливої причетності першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) майора ОСОБА_3 до незаконного переправлення через державний кордон 3-х осіб на вихід з України від 03.04.2023 №22/51/23-Вн.

Означений висновок затверджено начальником 2 прикордонного загону.

В ході проведення службового розслідування комісією встановлено, що 21.03.2023 о 09год 00хв. начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) полковником ОСОБА_4 з керівництвом відділу прикордонної служби проведено службову нараду, під час якої визначено завдання першому заступнику начальника відділу майору ОСОБА_5 щодо здійснення перевірок прикордонних нарядів, які несуть службу на державному кордоні та в МТНС, в темний час доби, шляхом виїзду на службовому транспортному засобі з водієм старшим сержантом ОСОБА_6 , якого було призначено черговим водієм в період з 09год 00хв. 21.03.2023 до 09год 00хв. 22.03.2023.

Однак, перший заступник начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) майор ОСОБА_7 , 21.03.2023 року близького 20год 40хв під час озброєння перед вибуттям у прикордонний наряд дав вказівку прикордонному наряду «Черговий підрозділу охорони кордону» сержанту ОСОБА_8 не екіпірувати його спеціальними засобами, а також не озброювати та не екіпірувати молодшого наряду інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія відділення силової підтримки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старшого сержанта ОСОБА_9 , після чого наказав старшому сержанту ОСОБА_10 залишитись на підрозділі та передати йому ключі від службового транспортного засобу Renault Duster в/н НОМЕР_5 , при цьому достовірно знаючи, що в нього не має допуску до керування службовим транспортним засобом, а також будучи ознайомлений з забороною керування службовим транспортним засобом особам офіцерського складу та про заборону несення служби в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» однією особою, сам вибув з підрозділу на службовому транспортному засобі Renault Duster в/н НОМЕР_5 .

У зв`язку із чим, за порушення вимог статей 11, 16, 17, 36, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 9 глави 5 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1391/27836, пункту 11 розділу IХ Інструкції про порядок використання автомобільної та бронетанкової техніки в Державній прикордонній службі України в мирний час, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.07.2017 № 595, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2017 за № 970/30838, підпункту 3.2 пункту 3 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 03.12.2022 №123-ОД «Про озброєння прикордонних нарядів», пункту 1 наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30.01.2023 № 107-АГ «Про скасування допуску до самостійного керування», підпункту 2.1, підпункту 2.2 пункту 2 Посадової інструкції першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), затвердженої наказом начальника Подільського прикордонного загону від 20.07.2021 № 21-ОД «Про затвердження положення про НОМЕР_1 прикордонний загін», з огляду на наявність у діях військовослужбовця складу дисциплінарного правопорушення, комісією у висновку службового розслідування запропоновано майора ОСОБА_3 , який перебуває у розпорядженні начальника загону, притягнути до дисциплінарної відповідальності та розглянути питання щодо переміщення за межі прикордонного загону.

Апеляційним судом з`ясовано, що згідно із положеннями ст.92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з урахуванням тяжкості вчиненого правопорушення та недостатності дисциплінарної влади для притягнення майора ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, начальником НОМЕР_1 прикордонного загону полковником ОСОБА_11 04.04.2023 видано наказ №377-АГ «Про результати службового розслідування».

Відповідно до вказаного індивідуального акту, матеріали службового розслідування направлено до Південного регіонального управління для накладення на першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та розгляду питання щодо його службового переміщення за межі прикордонного загону.

15.04.2023 Південним регіональним управлінням Державної прикордонної служби видано наказ №176-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «пониження у військовому званні на один ступінь».

На реалізацію означеного вище наказу, начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України видано наказ №111-ОС від 18.04.2023 «Про особовий склад».

Підпунктом 5.1 пункту 5 названого акту індивідуальної дії, у порядку реалізації дисциплінарного стягнення, майора ОСОБА_1 понижено у військовому званні на один ступінь до звання: «капітан».

Також, з матеріалів справи убачається, що на виконання вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 07.03.2023 №14гриф «Про внесення змін до штатів органів Державної прикордонної служби України» та у зв`язку із службовою необхідністю перший заступник начальника загону начальник штабу полковник ОСОБА_12 звернувся до начальника НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_13 із службовою запискою від 18.04.2023 №22/8634/23-Вн стосовно розгляду питання про призначення капітана ОСОБА_1 на посаду старшого офіцера відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу.

19.04.2023 відбулось засідання атестаційної комісії НОМЕР_1 прикордонного загону на якому було вирішено клопотати перед начальником прикордонного загону про призначення капітана ОСОБА_1 на посаду старшого офіцера відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу.

У зв`язку з чим, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.04.2023 №112-ОС «Про особовий склад» капітана ОСОБА_1 призначено старшим офіцером відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу.

Не погодившись із пониженням у званні та призначенні на посаду старшого офіцеру відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із статтями 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом:

- виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

- особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Військова дисципліна, серед іншого, зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що Збройні Сили України - військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності.

Згідно із пунктом 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

Згідно із п.п.16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Статтею 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до пунктів 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Так, з матеріалів справи убачається, що 03.12.2022 начальником НОМЕР_1 прикордонного загону видано наказ №123-ОД «Про озброєння прикордонних нарядів».

Згідно із підпунктом 3.2 пункту 3 означеного розпорядчого документу прикордонним нарядам, які виконують завдання з охорони державного кордону озброєння та екіпірування необхідно мати: 5,45 мм АК/АКС - 74, 120 набоїв, групову зброєю (за можливості), браслети ручні металеві або засоби зв`язування, газовий балончик, засоби надання домедичної допомоги - на кожного військовослужбовця складу прикордонного наряду, УКХ радіостанція (службовий телефон) - з розрахунку не менше однієї одиниці на склад прикордонного наряду, крім того в місцях несення служби вищевказаних прикордонних нарядів кожному військовослужбовцю обов`язково мати бронежилет (плитоноску), захисний шолом. Службу нести з зарядженою зброєю (з приєднаним магазином), при цьому патрон у патронник не досилати.

Згідно пункту 9 додатку до цього ж наказу прикордонний наряд «Прикордонний патруль» серед обов`язкового екіпірування також повинен мати: СПШ (сигнальний пістолет Шпагіна), ліхтар, компас, засіб спостереження.

Колегією суддів з`ясовано, що наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 03.12.2022 №123-ОД «Про озброєння прикордонних нарядів» було доведено до відома майора ОСОБА_1 , а також ознайомлено з його змістом, що підтверджується наявними у матеріалах справи відповідними відомостями (т.І а.с. 125).

Натомість, 21.03.2023 перед вибуттям у прикордонний наряд «Прикордонний патруль», під час озброєння та екіпірування, майор ОСОБА_14 дав прикордонному наряду «Черговий підрозділу охорони кордону» сержанту ОСОБА_8 вказівку не екіпірувати його спеціальними засобами.

Факт відмови ОСОБА_3 від екіпірування обов`язковими для прикордонного наряду спеціальними елементами екіпірування підтверджується письмовими поясненнями сержанта ОСОБА_15 , а також відсутністю в Книзі обліку спеціальних засобів, виданих у тимчасове використання, або прийнятих для зберігання відповідних записів 21.03.2023 про отримання чи повернення спеціальних засобів.

До того ж, апеляційним судом з`ясовано, що 21.03.2023 о 09год 00хв. начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) полковником ОСОБА_4 з керівництвом відділу прикордонної служби проведено службову нараду, під час якої визначено завдання першому заступнику начальника відділу майору ОСОБА_5 щодо здійснення перевірок прикордонних нарядів, які несуть службу на державному кордоні та в МТНС, в темний час доби, шляхом виїзду на службовому транспортному засобі з водієм старшим сержантом ОСОБА_6 , якого було призначено черговим водієм в період з 09год 00хв. 21.03.2023 до 09год 00хв. 22.03.2023.

Натомість, такий наказ начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) полковника ОСОБА_16 позивачем виконано не було.

Означене підтверджується наявним у матеріалах справи та дослідженими комісією під час проведення службового розслідування поясненнями начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) підполковника ОСОБА_16 , сержанта ОСОБА_15 (виконував обов`язки в прикордонному наряді «Черговий підрозділу»), старшого сержанта ОСОБА_9 (військовослужбовець, який мав залучатись водієм у парний з позивачем наряд), а також поясненнями самого позивача.

Також, судом апеляційної інстанції установлено, що 07.03.2022 Адміністрацією Державної прикордонної служби України на адресу органів Державної прикордонної служби України надіслано лист №71-6383/0/6-22-Вих «Щодо заходів із використання техніки в органах Державної прикордонної служби України у воєнний час».

У подальшому, на виконання вимог розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України №73/3387/23-Вих від 25.01.2023, з метою впорядкування використання автомобільної техніки, підвищення рівня безпеки на дорозі, упередження виникнення аварійних ситуацій та недопущення дорожньо-транспортних пригод, 2 прикордонним загоном видано наказ №107-АГ від 30.01.2023 «Про скасування допуску до самостійного керування».

Означеним розпорядчим актом з 30.01.2023 скасовано та заборонено допуск до самостійного керування службовим транспортним засобом посадових осіб офіцерського складу підрозділів охорони державного кордону та управління.

З матеріалів справи убачається, що наказ 2 прикордонним загоном №107-АГ від 30.01.2023 «Про скасування допуску до самостійного керування» був надісланий начальникам відділів прикордонної служби, що підтверджується листом від 31.01.2023 №711/2495/23-Вн (т.І а.с.142).

Колегією суддів установлено, що 2 прикордонним загоном 09.02.2023 видано наказ №151-АГ «Про закріплення автомобільної та бронетанкової техніки за водіями», згідно якого спеціалізований легковий автомобіль Renault Duster, військовий номер НОМЕР_5 , закріплено за:

1) техніком водієм відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старшим сержантом ОСОБА_17 ;

2) інспектором прикордонної служби 3 категорії - водієм відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) головним сержантом ОСОБА_18 ;

3) інспектором прикордонної служби 2 категорії - водієм відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) старшим сержантом ОСОБА_6 ;

4) патрульним (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 2 категорії водія) відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) солдатом ОСОБА_19 ;

5) інспектором прикордонної служби 3 категорії - водієм відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) сержантом ОСОБА_20 ;

6) інспектором прикордонної служби 2 категорії - водієм відділення силової підтримки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) молодшим сержантом ОСОБА_21 .

Вищенаведений наказ від 09.02.2023 №151-АГ «Про закріплення автомобільної та бронетанкової техніки за водіями» НОМЕР_1 прикордонний загін листом від 09.02.2023 №711/3289/23-Вн надіслано начальникам відділів прикордонної служби (т.І а.с.162).

З урахуванням установлених фактичних обставин справи колегія суддів зазначає, що спеціалізований легковий автомобіль Renault Duster, військовий номер НОМЕР_5 не закріплювався за першим заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майором ОСОБА_22 .

Більше того, наказом НОМЕР_1 прикордонного загону №107-АГ від 30.01.2023 «Про скасування допуску до самостійного керування» з 30.01.2023 скасовано та заборонено допуск до самостійного керування службовим транспортним засобом посадових осіб офіцерського складу підрозділів охорони державного кордону та управління.

Як з`ясовано судом апеляційної інстанції, намагаючись виправдатись від вчиненого дисциплінарного правопорушення позивач акцентує увагу на тому, що до його відома не було доведено накази №107-АГ від 30.01.2023 та від 09.02.2023 №151-АГ.

Однак, такі доводи позивача апеляційний адміністративний суд відхиляє як необґрунтовані, адже з огляду на займану ОСОБА_22 посаду і визначені посадові обов`язки, останній повинен був знати про наявність таких розпорядчих документів та перш ніж заступати на службу, після відпустки, мав ознайомитися з ними.

Вчинення першим заступником начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майором ОСОБА_22 дисциплінарного проступку підтверджується зібраними в межах проведення службового розслідування матеріалами, а також логічно і послідовно відображено у висновку службового розслідування.

Отже, з огляду на вищеозначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення.

При цьому, апеляційний адміністративний суд уважає за доцільне відмітити, що сам факт можливої причетності ОСОБА_1 до переправлення через державний кордон 3-х осіб на вихід з України не слугував підставою для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення.

Правову оцінку таким діям позивача буде надано правоохоронними органами за наслідком розслідування та судом під час розгляду кримінальної справи, внесеної 22.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154.

Означене спростовує довід скаржника про не доведення вини ОСОБА_1 в частині його причетності до можливого незаконного переправлення 3-ох осіб через державний кордон на вихід з України.

Згідно із пунктом 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно із ст.86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Таким чином, для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

«Пониження у військовому званні на один ступінь» є одним з видів дисциплінарного стягнення, який може бути застосовано за будь-яке невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни.

Відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення. При цьому, вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

У постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 807/1325/16, правовідносини у якій подібні до спірних правовідносин, сформовано правову позицію, яка полягає у тому, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Досліджуючи подібні правовідносини Верховним Судом у постановах від 22.06.2023 у справі № 380/12332/20, від 13.07.2023 у справі №420/15045/21 викладено аналогічні правові висновки.

Крім того, колегія суддів уважає за доцільне зауважити, що в даному випадку порушення військовослужбовцем допущено під час широкомаштабного вторгнення російської федерації на територію України, у той час коли необхідно бути максимально дисциплінованим.

Отже, оскільки обраний для ОСОБА_1 вид дисциплінарної відповідальності «пониження у військовому званні на один ступінь» не є найсуворішим, не викликає сумнівів щодо його пропорційності та співмірності складу дисциплінарного правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту та з урахуванням характеру і обставин вчиненого військовослужбовцем правопорушення під час дії на території України воєнного стану.

Стосовно тверджень скаржника про притягнення його до дисциплінарної відповідальності двічі за одне й теж порушення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Види юридичної відповідальності:

1)кримінальна;

2) адміністративна;

3) цивільно-правова;

4) дисциплінарна;

5) матеріальна;

6) конституційна;

7) міжнародно-правова.

Як установлено апеляційним судом та зазначено вище, наказом Південного регіонального управління Державної прикордонної служби від 15.04.2023 №176-АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «пониження у військовому званні на один ступінь».

На реалізацію означеного вище наказу, начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України видано наказ №111-ОС від 18.04.2023 «Про особовий склад».

Підпунктом 5.1 пункту 5 названого акту індивідуальної дії, у порядку реалізації дисциплінарного стягнення, майора ОСОБА_1 понижено у військовому званні на один ступінь до звання: «капітан».

Також, з матеріалів справи убачається, що на виконання вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 07.03.2023 №14гриф «Про внесення змін до штатів органів Державної прикордонної служби України» та у зв`язку із службовою необхідністю перший заступник начальника загону начальник штабу полковник ОСОБА_12 звернувся до начальника НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_13 із службовою запискою від 18.04.2023 №22/8634/23-Вн стосовно розгляду питання про призначення капітана ОСОБА_1 на посаду старшого офіцера відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу.

19.04.2023 відбулось засідання атестаційної комісії НОМЕР_1 прикордонного загону на якому було вирішено клопотати перед начальником прикордонного загону про призначення капітана ОСОБА_1 на посаду старшого офіцера відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу.

У зв`язку з чим, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.04.2023 №112-ОС «Про особовий склад» капітана ОСОБА_1 призначено старшим офіцером відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу.

Згідно із рапортом ОСОБА_3 , останній до виконання обов`язків за посадою приступив з 19.04.2023.

З урахуванням установлених фактичних обставин колегія суддів дійшла висновку, що пониження майора ОСОБА_1 у військовому званні на один ступінь до звання: «капітан» відбулося внаслідок реалізації дисциплінарного стягнення.

Водночас, призначення ОСОБА_3 на посаду старшого офіцера відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу сталося у зв`язку з переміщенням по службі.

Отже, призначення ОСОБА_3 на посаду старшого офіцеру відділення повсякденної діяльності відділу організаційно-мобілізаційної роботи та повсякденної діяльності штабу не пов`язане з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді пониження у військовому званні на один ступінь.

У досліджуваній ситуації накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення не виключало можливості переміщення по службі.

З огляду на вищенаведене, апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що в досліджуваній ситуації ОСОБА_7 не притягувався двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивача.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі твердження не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 у справі №420/11313/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання поновити у військовому званні та на посаді без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло А.В. Крусян