Справа № 824/1094/19-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 р. м. Чернівці Справа №824/1094/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області з такими позовними вимогами:

визнати протиправною та скасувати недоїмку, нараховану позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 , відповідачем ГУ ДФС у Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вказана вимога є необґрунтованою, протиправною, прийнятою з порушенням вимог чинного податкового законодавства та законодавства у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування, а відтак підлягає скасуванню.

Зауважує, що вона була зареєстрована як фізична особа - підприємець, перебувала на спрощеній системі оподаткування; здійснювала діяльність за кількома видами КВЕД, зокрема, 69.10 "Діяльність у сфері права" (основний).

Посилаючись на положення пунктів 63.1, 63.2, 63.5 статті 63, пунктів 65.2, 65.4 статті 65 Податкового кодексу України (далі - ПК України), які регулюють порядок обліку платників податків та порядок обліку самозайнятих осіб, позивачка доводить, що особа, взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, і наголошує на тому, що оскільки діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, то доходи, отримані від здійснення такої діяльності, підлягають оподаткуванню згідно зі статтею 178 Податкового кодексу України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа - підприємець.

Крім того вказує, що виконання вимоги призведе до подвійної сплати єдиного внеску за результатами здійснення тієї ж самої господарської діяльності.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в ГУ ДФС у Чернівецькій області, як приватний підприємець на спрощеній системі оподаткування з 17.01.2013 по 02.04.2018, а також як самозайнята особа з 14.11.2017 по 16.04.2018. Вид діяльності діяльність у сфері права, тобто самозайнята особа адвокат із ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Стверджує, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, є платниками єдиного внеску. Представник відповідача вказував, що вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність по ОСОБА_1 сформована та направлена у відповідності до вимог чинного законодавства, в межах повноважень, є законною, обґрунтованою.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцького П.Д. від 21.11.2019 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.06.2020 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.08.2018 №Ф-140885-54, за якою нараховано позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 , відповідачем ГУ ДПС у Чернівецькій області, борг у розмірі 3874,69 грн.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області задоволено повністю. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.06.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення скасовано. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13.04.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.06.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 скасовано. Справу №824/1094/19-а передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду Григораша В.О. від 05.05.2023 прийнято до свого провадження вказану адміністративну справу, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 11:00 год. 06 червня 2023 р.

З урахуванням висновків, викладених Верховним судом у постанові від 13.04.2023 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області надано до суду додаткові пояснення по справі, згідно яких ОСОБА_1 перебувала на обліку як приватний підприємець на спрощеній системі оподаткування з 17.01.2013 по 02.04.2018 та як самозайнята особа з 14.11.2017 по 16.04.2018. По ФОП ОСОБА_1 нарахування єдиного внеску для осіб, що перебувають на спрощеній системі оподаткування за 2017 рік складають 8448 грн. Зазначена сума сплачена в повному обсязі, про те з порушенням граничних термінів сплати, за що нараховані штрафні санкції в сумі 114,15 грн. За 4 місяці 2018 р. нарахована сума єдиного соціального внеску складає 3276,24 грн (819,00 грн). За 2018 рік в рахунок сплати зобов`язань надійшла лише сума 2117,55 грн.

Відповідач зазначав, що станом на 27.02.2020 за позивачем обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску в сумі 3984,20 грн. Відповідач зазначав, що станом на 28.02.2019 сума заборгованості складала 5282,69 грн.

Стосовно розбіжності між сумою боргу оскаржуваної вимоги на 06.08.2018 та наявним боргом на 27.02.2020, відповідач зазначав, що вказану суму з метою уникнення подвійного оподаткування зменшено на 2457,18 грн, в результаті щоквартального коригування від 01.03.2019 та в результаті сплати 18.03.2019 суми 2117,55 грн.

Станом на 30.06.2019 сума заборгованості складала 707,96 грн але була збільшена на 3276,24 грн в результаті щоквартальних нарахувань і станом на 29.07.2019 становила 3984,20 грн.

Відповідач посилався на те, що подвійного оподаткування з ЄСВ не підтверджується матеріалами справи.

Згідно наданих позивачем додаткових пояснень, наданих з урахуванням висновків постанови Верховного суду від 13.04.2023, останній посилався на те, що відповідач не тільки не здійснював розрахунок заборгованості до винесення оскаржуваної недоїмки, а і не використовував дані із наданої ним інтегрованої картки платника податків. Відповідачем не було проведено жодної документальної перевірки, а і не вручено жодного акту, складеного за результатами такої перевірки.

Позивач вказував, що у вимозі про сплату єдиного соціального внеску, обов`язковим полем для заповнення є реквізити рішення, на виконання якого видано вимогу. Проте, як зазначалось позивачем, така інформація податковим органом не вказана, тому, на думку позивача, вимога була виписана без прийняття рішення про наявність підстав для примусового списання.

Окрім того, на думку позивача, відповідачем порушено процедуру винесення та направлення оскаржуваної вимоги. Позивач вважає, що порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки) є ще однією підставою для скасування оскаржуваної вимоги.

Окрім цього, позивач просив суд стягнути з Головного управління ДПС у Чернівецькій області на її користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 23000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2305,20 грн.

Відповідачем додаткового додано до суду додаткові пояснення щодо нарахованих сум єдиного соціального внеску, згідно яких посилався на те, що станом на 31.12.2017 переплата по єдиному соціальному внеску становить 1972,88 грн. За 2017 зобов`язання в сумі 8448 грн сплачено в повному обсязі. Проте у зв`язку із тим, що переплата 1972,88 грн є меншою ніж щоквартальне нарахування у сумі 2112 грн своєчасна сплата не можлива. Сума недоїмки становить 139,12 грн, яка в подальшому була сплачена несвоєчасно та нараховані штрафні санкції та пеня відповідно. Вказано, що нарахована сума єдиного соціального внеску за 4 місяці 2018 в сумі 3276,24 грн складається із 2457,18 грн та 819,06 грн (квітень 2018).

Нарахована сума по єдиному соціальному внеску у розмірі 5281,24 грн станом на 31.12.2018 була зменшена з метою уникнення подвійного нарахування на суму щоквартального нарахування 2457,18 грн, в результаті щоквартального нарахування від 01.03.2019.

Відповідач зазначав, що вказана у оскаржуваній вимозі сума 3760,54 грн складається із щоквартальних нарахувань 2457,18 грн, залишку несплачених щоквартальних нарахувань 1303,36 грн. Вказане, на думку відповідача, свідчить про відсутність подвійного нарахування по ОСОБА_1 єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У судовому засіданні, призначеному на 06.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.07.2023 на 10:00 год.

04.07.2023 фіксація судового засідання не відбулась у зв`язку із технічною несправністю звукозаписувального засобу "Камертон". Судове засідання призначено на 22.08.2023 об 11:00 год.

В судовому засіданні 22.08.2023 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 22.08.2023 представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні 22.08.2023, після виступу представників сторін зі вступними промовами, оголошено перерву в судовому засіданні до 11:30 год 05.09.2023.

Сторонами подано до суду заяви про продовження розгляду справи без їх участі у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, враховуючи викладені в постанові Верховного суду від 10.01.2023 висновки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

16.01.2013 проведена державна реєстрація ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, номер запису: 0033274. Основний вид економічної діяльності: код КВЕД 69.10 діяльність у сфері права (основний).

На підставі свідоцтва серії НОМЕР_2 від 18.09.2015 про право зайняття адвокатською діяльністю в період з 15.09.2015 по 16.04.2019 позивач здійснювала адвокатську діяльність, як адвокат.

02.04.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , припинила підприємницьку діяльність, номер запису: 7033274

02.04.2018 позивач звернулась із заявою до відповідача про припинення платника податків.

12.04.2018 позивач звернулась з заявою до Ради адвокатів Чернівецької області про зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю, а також із заявою до відповідача про припинення платника податків.

16.04.2018 на підставі заяви позивача її право на зайняття адвокатською діяльності зупинено Радою адвокатів Чернівецької області.

Крім того, встановлено, що позивачу стало відомо, що її, як фізичну особу-підприємця з обліку не було знято, вона 10.07.2019 звернулась з заявою про зняття із обліку, як платника податків, що підтверджується копією фіскального чеку про направлення вказаної заяви до ГУ ДФС.

29.07.2019 у відповідь на вказану заяву відповідач надіслав позивачці лист, в якому зазначено, що з 17.01.2013 по 02.04.2018 остання перебувала на обліку в контролюючому органі як приватний підприємець на спрощеній системі оподаткування та з 14.11.2017 по 16.04.2018 як самозайнята особа з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Таким чином, належна до сплати сума єдиного внеску за 2017-2018 роки не може бути меншою 6552,48 грн, при цьому фактично сплачено 2568,28 грн, а відтак сума заборгованості становить 3984,48 грн. Зняття з обліку як платника податків ФОП ОСОБА_1 можливе тільки після повного розрахунку.

06.08.2018 на підставі даних інформаційної системи Податковий блок Головне управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області сформувало та надіслало на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-140885-54 про сплату заборгованості з єдиного внеску в сумі 3874,69 грн, яка виникла станом на 31.07.2018.

Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернулась до суду з позовом про її скасування.

Як зазначалось вище, постановою Верховного Суду від 13.04.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.06.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.10.2020 скасовано. Справу №824/1094/19-а передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд, Верховний суд у своїй постанові акцентував увагу на тому, що надаючи оцінку оскарженій вимозі від 06.08.2018 № Ф-140885-54 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 3874,69 грн, суди не встановили та не перевірили належним чином правильності розрахунків податкового органу щодо нарахування єдиного соціального внеску у період з 01.01.2018 по 31.07.2018 (дата, станом на яку нараховано недоїмку); не дослідили наявність/відсутність обставин нарахування контролюючим органом позивачці ЄСВ у зазначений період за двома підставами: як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Отже, перевіряючи матеріали справи, встановлюючи фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, досліджуючи та оцінюючи надані докази в сукупності, суд повинен дати правову оцінку розрахункам контролюючого органу щодо нарахування позивачці боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у спірний (вказаний у вимозі) період, зокрема з встановленням підстав нарахування такого внеску.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулює Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону №2464-VI у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею, як фізичною особою-підприємцем.

У силу приписів норм ч. 4 ст. 8 Закону № 2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449. (надалі по тексту Інструкція № 449).

Згідно вимог Закону №2464-VI та Інструкції № 449 на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Законом України від 06.12.2016 № 1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону № 2464-VI, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування нараховують єдиний внесок на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI).

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахункова, як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.

Частиною 5 ст. 8 Закону № 2464-VI для зазначеної категорії платників встановлена обов`язкова ставка єдиного внеску, що дорівнює 22% бази нарахування.

Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ст.67 Податкового кодексу України та п. 11.22 "Порядку обліку платників податків і зборів" ( затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року за № 1588). підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням. Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання повідомлення державного реєстратора про провезеним державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватися контролюючих органах як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності. Така фізична особа мас забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу річну податкову декларацію за звітний рік, у якому проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця. Контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку такої фізичної особи - платника податків за наявності підстав та з урахуванням строків давності, передбачених Податковим кодексом України.

Законом України від 15.05.2014 №1258-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за заявницьким принципом" внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI, так Законом №1258-VII передбачено, що зняття з обліку платників єдиною внеску фізичних осіб - підприємців проводяться на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених перевірок платників та проведення остаточного розрахунку. У разі припинення підприємницької діяльності фізична особа виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем. Також змінами передбачено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи, зазначення дати та причин зняття з обліку платника єдиного внеску після підписання обхідного листа та закриття карток особових рахунків.

Так, звертаючись до суду із даним позовом, позивач не погоджуючись із нарахованою податковим органом, за не сплату заборгованості з єдиного внеску, недоїмкою у сумі 3874,69 грн, посилалась на своєчасну та у повному обсязі сплату зобов`язань, в тому числі зі сплати єдиного внеску, а перерахування відповідачем коштів на фактичне погашення недоїмки, є переплатою єдиного податку, а тому підлягає поверненню.

Окрім цього, на думку позивача, відповідачем проведено подвійне її оподаткування по нарахуванню єдиного внеску.

Щодо вказаного суд зазначає наступне.

Дослідженням матеріалів справи, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебувала на обліку в Чернівецькому управлінні ГУ ДФС у Чернівецькій області як приватний підприємець на спрощеній системі оподаткування з 17.01.2013 по 02.04.2018 та як самозайнята особа з 14.11.2017 по 16.04.2018. Вид діяльності - діяльність у сфері права.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI особи, які проводять незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, нотаріальну діяльність, і отримують дохід від цієї діяльності, є платниками єдиного внеску.

Водночас, з 01.01.2017 до Закону №2464 внесено низку змін згідно із Законом від 06.12.2016 №1774-VIІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Зокрема, базою нарахування єдиного внеску для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому, відповідно до абзацу 2 п.2 частини першої ст.7 Закону України №2464, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Надаючи правову оцінку вимозі Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-140885-54 від 06.08.2018, згідно якої станом на 31.07.2018 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску, яку необхідно сплатити, складає 3874,69 грн, у тому числі недоїмка 3760,54 грн, штраф 112,70 грн, пеня 1,45 грн, суд виходить з наступного.

Судом з облікової карки платника податків встановлено, що за 2017 рік позивачу за період діяльності як фізичної особи-підприємця, в тому числі, яка обрала спрощену систему оподаткування та особи, яка проводить незалежну професійну діяльність) відповідачем було здійснено нарахування єдиного соціального внеску в сумі 8448 грн, в залежності від розміру мінімальної суми заробітної плати, а саме: 704,00 грн (3200,00 грн. х 22%) (704,00 грн. х 12 міс.).

Вказана сума, що не заперечувалось сторонами, сплачена позивачем в повному обсязі, однак, як зазначав, відповідач, сплачена із порушенням граничних термінів сплати, за що нараховані штрафні санкції та пеня в сумі 114,15 грн.

Разом з тим, з облікової картки позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 "Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність" судом встановлено наступне.

Зокрема встановлено, що станом на 31.12.2017 у позивача наявна переплата у сумі 1972,88 грн.

В подальшому, 19.01.2018 позивачу нараховано єдиний соціальний внесок в сумі 2112,00 грн. В той же день, суму єдиного соціального внеску зменшено на 1972,88 грн (зменшено на суму, яку позивач вважає є переплата єдиного соціального внеску). Станом на 23.01.2018 заборгованість з єдиного соціального внеску становить 139,12 грн, яка в подальшому була своєчасно несплачена та нараховані штрафні санкції та пеня відповідно.

19.04.2018 відповідачем нарахована позивачу сума єдиного внеску за І квартал 2018 року у розмірі 2457,18 грн (819,06 грн.*3 місяці). В той же день суму єдиного соціального внеску зменшено на 1972,88 грн. Станом на 19.04.2018 за позивачем рахувалась заборгованість у сумі 484,30 грн.

Станом на 24.04.2018 розмір єдиного соціального внеску збільшено на 819,06 грн, тобто внесок за квітень 2018 року. Таким чином, станом на 24.04.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску становила 1303,36 грн (484,30 грн + 819,06 грн).

Згодом, 26.04.2018 відбулось як збільшення суми єдиного соціального внеску так і зменшення, а тому станом на 30.04.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску становила 1417,51 грн.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що в даних спірних правовідносинах 02.04.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , припинила підприємницьку діяльність, номер запису: 7033274, та 16.04.2018 на підставі заяви позивача її право на зайняття адвокатською діяльності зупинено Радою адвокатів Чернівецької області.

З вказаного слідує, що з травня 2018 року відсутні підстави як для донарахування так і сплати єдиного соціального внеску позивачем.

Водночас, з облікової карки платника податків судом встановлено, що станом на 02.05.2018 відбулось збільшення суми єдиного соціального внеску на суму 1408,00 грн, а станом на 31.07.2018 за позивачем рахувалась заборгованість у сумі 2825,51 грн.

Разом з тим, як зазначалось вище, згідно оскаржуваної вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-140885-54 від 06.08.2018, станом на 31.07.2018 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску складає 3874,69 грн, у тому числі недоїмка 3760,54 грн, штраф 112,70 грн, пеня 1,45 грн.

Під час судового розгляду даної справи представник відповідача не надав ґрунтовних пояснень щодо розбіжностей сум недоїмки позивача зі сплати єдиного внеску, станом на 31.07.2018, яка, зокрема, згідно оскаржуваної вимоги Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-140885-54 від 06.08.2018 складає 3760,54 грн, а згідно даних облікової картки платника податків складає 2825,51 грн, в тому числі нарахованої недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску 02.05.2018 на суму 1408,00 грн.

Водночас, в судовому засіданні представником відповідача не надано ґрунтовних пояснень з приводу правових підстав нарахування позивачу в обліковій картці платника податків недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску 02.05.2018 на суму 1408,00 грн.

Враховуючи встановлені обставини у справі, суд вважає, що ГУ ДПС у Чернівецькій області в межах спірних правовідносин не доведено правомірності визначення у вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ф-140885-54 від 06.08.2018 сум нарахованої позивачу заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 3874,69 грн, у тому числі недоїмка 3760,54 грн, штраф 112,70 грн, пеня 1,45 грн.

Отже, перевіряючи матеріали справи, встановлюючи фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, досліджуючи та оцінюючи надані докази в сукупності, надаючи правову оцінку розрахункам контролюючого органу щодо нарахування позивачу боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску у спірний (вказаний у вимозі) період, зокрема з встановленням підстав нарахування такого внеску, суд дійшов висновку, що приймаючи спірне рішення відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для винесення спірної вимоги, недобросовісно та нерозсудливо.

Враховуючи недоведеність відповідачем правомірності визначення сум нарахованої позивачу заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 3874,69 грн, у тому числі недоїмка 3760,54 грн, штраф 112,70 грн, пеня 1,45 грн, то вимога про сплату такого боргу (недоїмки) №Ф-140885-54 від 06.08.2018 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені судом обставини справи, враховуючи предмет спору та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем не надано суду належні і допустимі у розумінні статей 73-74 КАС України докази, які підтверджують правомірність оскаржуваної вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної вимогу про сплату боргу (недоїмки), а вимоги та аргументи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-140885-54 від 06.08.2018 про сплату ОСОБА_1 єдиного соціального внеску в сумі 3874,69 грн, у тому числі недоїмка 3760,54 грн, штраф 112,70 грн, пеня 1,45 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління ДПС в Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200а, ).

Суддя В.О. Григораш