Справа № 120/3025/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 грудня 2023 р. Справа № 120/3025/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУНП у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що з серпня 1999 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

07.11.2015 на підставі наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 07.11.2015 № 2 о/с позивача прийнято на службу до Національної поліції України, де він проходить службу по теперішній час.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 12.04.2021 № 55 о/с позивача призначено на посаду начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 21 березня 2023 № 376 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Не погоджуючись із наказом про дисциплінарне стягнення позивач зазначає, що відповідачем службове розслідування проведено неповно, упереджено та необ`єктивно; матеріалами розслідування не підтверджено скоєння ним дисциплінарного проступку, а рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності прийнято безпідставно та необґрунтовано. Зокрема, позивач зазначає, що як у висновку службового розслідування, так і в оскаржуваному наказі міститься лише загальне формулювання про порушення ним вимог Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту, посадової інструкції, що не дає встановити, за які ж порушення ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Також, на переконання позивача, висновки комісії не відповідають фактичним обставинам справи, внаслідок їх неповного з`ясування, а тому оспорюваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Ухвалою суду від 29.03.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем недоліки позовної заяви усунуті, у зв`язку з чим ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Також, даною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - відповіді на відзив.

У встановлений судом строк на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУНП у Вінницькій області, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач належним чином не контролював дотримання підлеглим дисципліни та законності в поза робочий час, не проводив належну роботу щодо завчасного виявлення та припинення можливих порушень. У зв`язку з цим наказом ГУНП у Вінницькій області від 21.03.2023 № 376 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області» за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України застосовано до начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Відповідь на відзив позивачем не подавалась.

Разом з тим, позивачем надано до суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 21.03.2023 року № 376 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області" в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 04 квітня 2023 року № 45 о/с в частині призначення майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

3. Поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

4. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за час його вимушеного перебування на посаді старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 04.04.2023 по час поновлення на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

5. Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Відзив на заяву про зміну позовних вимог відповідачем не подавався.

З"ясувавши доводи сторін, викладені поданих заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив, що позивач з серпня 1999 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

07.11.2015 на підставі наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 07.11.2015 № 2 о/с позивача прийнято на службу до Національної поліції України, де він проходить службу по теперішній час.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 12.04.2021 № 55 о/с позивача призначено на посаду начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

19.03.2023 о 02:05 до ГУНП у Вінницькій області із УПП у Вінницькій області надійшла інформація про те, що 19.03.2023 о 01:00 екіпажем УПП у Вінницькій області «ЮНКЕР-108» по вул. Київська, 45, у м. Вінниця було зупинено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 , в якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та відносно якого в подальшому було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП).

За вказаним фактом наказом ГУНП у Вінницькій області від 19.03.2023 № 444 призначено службове розслідування.

За результатами проведення службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці УГІ ГУНП у Вінницькій області від 19.03.2023 № 262/37/01-2023, складено висновок від 21.03.2023, затверджений начальником ГУНП у Вінницькій області І. Іщенком.

Як видно зі змісту вказаного висновку, під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено, 19.03.2023 о 01:00 екіпажем УПП у Вінницькій області «ЮНКЕР-108» у складі поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП НП сержанта поліції В. Регуша та поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області Р. Мрачковського під час патрулювання вул. Київська у м. Вінниця за порушення комендантської години біля буд. № 45 було зупинено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 , у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та відносно якого в подальшому було складено адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КупАП, а саме адміністративний протокол ААБ № 117325.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що капітан поліції Д. Шпильовий дискредитував звання поліцейського внаслідок вчинення суспільно-небезпечного правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, яке створювало потенційну загрозу життю та здоров`ю громадян, та полягало у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку службового розслідування дисциплінарною комісією здійснено вивчення стану роботи керівництва УКР ГУНП по зміцненню службової дисципліни капітана поліції Д. Шпильового.

У ході проведення службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що безпосередній керівник Д. Шпильового - начальник відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки УКР ГУНП у Вінницькій області майор поліції О. Білозор та прямий його керівник - начальник управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області полковник поліції ОСОБА_3 належним чином не контролювали дотримання підлеглим дисципліни та законності та не проводили роботу щодо завчасного виявлення та припинення порушень службової дисципліни, чим порушили вимоги пунктів 1. 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу 11, пункт 1 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

Таким чином, відповідно до висновку службового розслідування за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарна комісія вважала за необхідне застосувати до начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки УКР ГУНП у Вінницькій області майор поліції О. Білозора (0109675) дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

У подальшому на підставі вищезазначеного висновку винесено наказ від 21.03.2023 №376 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських управлінь карного розшуку ГУНП у Вінницькій області», згідно з яким за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, застосувати до начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки УКР ГУНП у Вінницькій області майора поліції О. Білозора (0109675) дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 04.04.2023 року № 45 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Позивач, вважаючи наказ начальника ГУНП у Вінницькій області "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області" від 21.03.2023 № 376 в частині, що його стосується, а також наказ ГУНП у Вінницькій області від 04.04.2023 року № 45 о/с протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам у справі та вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить із такого.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов`язки поліцейського визначені у частині першій статті 18 Закону № 580-VІІІ, відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону № 580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

За визначенням частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з положеннями статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

На підставі ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу МВС України "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" від 07.11.2018 № 893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов"язків поліцейського, або виходу за їх межі, вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, порушенні обмежень та заборон, встановлених для поліцейських, тобто означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

В свою чергу, надаючи правову оцінку правильності та обґрунтованості рішення відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача слід з"ясувати:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях, зокрема у постанові від 06.02.2020 у справі № 826/1916/17.

Як уже зазначалося вище, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушені вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За змістом висновків Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №808/1089/17 керівник несе відповідальність за ефективність діяльності органу, дотримання вимог чинного законодавства підлеглими, керівником яких він є, та може бути притягнутий до відповідальності поряд з працівником, яким вчинено порушення, якщо вищестоящий керівник, якому надано право накладати стягнення, дійде висновку про неналежну організацію та координацію керівником роботи підлеглих.

Отже, керівник може бути притягнутий до відповідальності за неналежну організацію та координацію саме роботи підлеглих.

Позивач притягнутий до відповідальності як керівник, який зобов`язаний контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів службового розслідування, під час описаних у ньому подій, підлеглий ОСОБА_4 перебував поза службою та не при виконанні службових обов`язків.

Жодною нормою із перерахованих у спірному наказі правових актів, які, як вважає відповідач, були порушені позивачем, не передбачено обов`язок безпосереднього керівника здійснювати контроль за своїми підлеглими та дотримання ними дисципліни в поза робочий час.

Матеріалами службового розслідування не встановлено жодних фактів з посиланням на обов`язкові законодавчі приписи, за яких позивач мав безпосередній обов`язок здійснювати контроль за дотриманням дисципліни та законності стосовно підлеглих йому працівників в період поза несення ними служби ( в поза робочий час ) або проводити роботу щодо завчасного виявлення та припинення можливих порушень з боку підлеглих працівників в поза робочий час, як і не вказано, які ж саме дії мав вчиняти позивач із забезпечення профілактичної роботи, спрямованої на недопущення підлеглими поліцейськими порушень дисципліни в поза робочий час.

Суд зауважує, що з висновку службового розслідування в частині, що стосується позивача, вбачається, що дисциплінарною комісією фактично не досліджувалися обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Перелік виявлених цим службовим розслідуванням порушень фактично позивача не стосується, а зазначення як у висновку службового розслідування, так і в спірному наказі про порушення ним тих чи інших норм є загальним і не має конкретного змістовного підтвердження.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на протиправність дій чи бездіяльності позивача, тяжкість проступку, не наведено, яку шкоду заподіяно позивачем, не зазначено чи досліджувалась та враховувалась відповідачем попередня поведінка позивача, його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень його кваліфікації, тощо, як і не надано належних доказів на підтвердження висновку щодо здійснення позивачем неналежного контролю за діями підлеглих, що призвело до порушення капітаном поліції Д. Шпильовим Присяги поліцейського та службової дисципліни.

Зокрема, якщо дисциплінарна комісія встановила невиконання чи неналежне виконанні позивачем обов`язків начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, то повинна була перелічити відповідні його обов`язки та вказати обставини їх порушення, неналежного виконання. Проте, висновок службового розслідування не містить таких відомостей.

При цьому, суд звертає увагу, що в оскаржуваному наказі №376 від 21.03.2023 року зазначено, що скоєння капітаном поліції ОСОБА_5 дисциплінарного проступку стало можливим унаслідок особистої недисциплінованості, а також ігнорування останнім вимог, що регламентують його діяльність, як поліцейського.

При цьому, дисциплінарний проступок скоєний ОСОБА_5 поза межами несення служби, в поза робочий час та не при виконанні службових обов"язків.

В свою чергу, позивач у позовній заяві вказав, що на оперативних нарадах неодноразово доводились до особового складу УКР ГУНП вимоги керівництва НПУ та ГУНП щодо безумовного дотримання службової дисципліни та вимог законодавства, зокрема наголошувалось про заборону керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, на яких також був присутній ОСОБА_4 .

Більш того, як зазначено у висновку за результатами службового розслідування, у відомостях про ознайомлення особового складу УКР ГУНП у Вінницькій області щодо безумовного дотримання вимог Правил дорожнього руху України під час керування службовим та власним автотранспортом, неприпустимості керування транспортними засобами в нетверезому стані, зберігання службового автотранспорту в поза робочий час на території ГУНП та АТГ ГУНП є підпис ОСОБА_6 ( а.с. 22 ).

Фактично висновок службового розслідування щодо позивача зводиться до того, що зважаючи на те, що капітаном поліції ОСОБА_5 , який є підлеглим полковника поліції ОСОБА_7 та майора поліції О.Білозора, допущено грубе порушення службової дисципліни, то вказаний факт дисциплінарною комісією розцінюється як неналежне виконання його прямим та безпосереднім керівниками своїх службових обов"язків та вимог керівництва ГУНП та НПУ щодо зміцнення службової дисципліни та не допущення випадків її порушення ( а.с. 24).

З огляду на встановлені фактичні обставини, суд вважає, що в ході проведення службового розслідування відповідачем стосовно позивача не встановлено як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони дисциплінарного проступку, ступінь вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність. Висновок службового розслідування не містить відповідних даних.

При цьому суд зазначає, що дисциплінарне покарання особи, вина якої не доведена належними та допустимими доказами, не може вважатись результатом ефективного розслідування. Більш того, суд звертає увагу, що до позивача застосовано одне з найсуворіших дисциплінарних стягнень, при цьому неможливість застосування інших (зауваження, догана, сувора догана, тощо), які передують застосованому, жодним чином не мотивовано. При цьому, як видно з висновку службового розслідування, в ньому констатовано, що за період проходження служби в поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за місцем проходження служби характеризується позитивно ( а.с. 22 ).

В розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988 у справі "Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії", принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, в рішенні від 10.02.1995 у справі "Аллене де Рібемон проти Франції", де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Отже, порушення статті 6 пункту 2 мало місце. Таким чином, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином "доведення вини відповідно до закону", та перебираючи на себе функцію суду.

У справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 Європейський суд з прав людини вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

На думку суду, є беззаперечним, що при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.

Критерій обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень вимагає врахування ним як обставин, які є обов`язковими в силу закону (встановлення факту порушення поліцейським вимог закону, що може бути підставою для дисциплінарної відповідальності), так і інших обставин, які мають значення для конкретної справи. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, перевірити всі обставини, на яких ґрунтується його рішення.

На думку суду, відповідачем не дотримано критерію обґрунтованості, добросовісності, розсудливості та пропорційності, оскільки, приймаючи рішення про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, не враховано всіх обставин, які мали бути враховані, та не дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані оскаржувані рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні інкримінованого йому дисциплінарного проступку є недоведеною, а відтак висновок відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пункту 11 частини 3 статті 1, пунктів 6, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України також є необгрунтованим та неправомірним.

Викладене свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про оскарження акта індивідуальної дії - наказу ГУНП у Вінницькій області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області» від 21.03.2023 № 376 в частині накладення на майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, з урахуванням вимог статті 245 КАС України, підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування такого акта в частині, що стосується позивача.

Як наслідок підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 04 квітня 2023 року № 45 о/с в частині призначення майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, оскільки цей наказ є реалізацією дисциплінарного стягнення ( про що прямо зазначено в наказі ) у відношенні позивача на підставі наказу ГУНП у Вінницькій області «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області» від 21.03.2023 № 376.

Щодо поновлення позивача на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, то суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відтак, позивач ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з дня незаконного звільнення ( з 04 квітня 2023 року ).

Оскільки за наслідками судового розгляду справи судом прийнято рішення про поновлення позивача на посаді, також на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу (різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи ).

Так, згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова №988).

Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу (різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи ), який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Враховуючи дату звільнення позивача з посади ( 04.04.2023 ) та прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді, кількість днів незаконного перебування на нижчій посаді складає 268 днів.

Відповідно до довідок наданих УФЗБО ГУНП у Вінницькій області, заробітна плата позивача на посаді начальника відділу УКР ГУНП за період лютий-березень становила 70688,06 грн (35344,03 грн. - місяць), де середньоденна заробітна плата становила 1198,10 грн, а заробітна плата на посаді старшого оперуповноваженого відділу УКР ГУНП за травень - червень становить 62566,00 грн (31283 грн місяць), де середньоденна заробітна плата становить 1025,67 грн. Тобто різниця у заробітку в день становить 172,43 грн. (1198,10 грн -1025,67 грн).

Кількість днів вимушеного перебування позивача на посаді старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, яка є нижчеоплачуваною, - 268.

Отже, середній заробіток за час вимушеного перебування на нижчій посаді, який підлягає стягненню на користь позивача складає 46211,24 грн. (268 днів х 172,43 грн).

Згідно з ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Аналогічні приписи містить п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 376 від 21.03.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області» в частині застосування до начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №45 о/с від 04.04.2023 року в частині призначення ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, звільнивши з посади начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, з 04 квітня 2023 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з 04 квітня 2023 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за час його вимушеного перебування на нижчеоплачуваній посаді старшого оперуповноваженого відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області в сумі 46211,24 грн ( сорок шість тисяч двісті одинадцять гривень 24 копійки ).

Допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та боротьби з незаконним обігом зброї й вибухівки управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21018, ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна