Справа № 240/17550/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/17550/23

категорія 112040201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Комета" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

встановив:

Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Комета" на користь Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю суму адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 99 455,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства у 2022 році не виконав передбачений частиною 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 2 (двох) робочих місць.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що жодного порушення не допустив, оскільки ним у 2022 році було створено необхідний норматив робочих місць, адже на підприємстві працювало 4 особи з інвалідністю, проте ним помилково не було подано відповідних відомостей, що наразі вже виправлено.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Позивачем надіслано відповідачу претензію №192/23 від 06.06.2023, в якій він просив у зв`язку із невиконанням нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю у 2022 році сплатити суму основного боргу в розмірі 94 972,42 грн. та пеню в сумі 3 799,00 грн.

При цьому позивач у претензії зазначав, що ним виявлено порушення законодавства про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", допущене роботодавцем - ТОВ "ТД Комета", яке у 2022 році не виконало норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 2 (двох) робочих місць, за що наступає відповідальність у вигляді застосування до роботодавця адміністративно-господарських санкцій та пені.

Товариством відповіді на претензію не надано, грошові кошти не сплачено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Законом, що визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами є Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон № 875).

Відповідно до ст. 18 Закону № 875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено ст. 19 Закону № 875, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За змістом ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що в 2022 році в Товаристві працювало 4 особи з інвалідністю, а саме:

- ОСОБА_1 - прийнятий на роботу з 24.06.2021 відповідно до наказу № 28-к від 23.06.2021, згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 581001 встановлена друга група інвалідності з 15.04.2022 до 01.05.2023;

- ОСОБА_2 - прийнятий на роботу з 01.06.2018 відповідно до наказу № 9-к від 30.05.2018, згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 1026957 встановлена друга група інвалідності з 25.04.2019 довічно;

- ОСОБА_3 - прийнятий на роботу з 04.02.2014 відповідно до наказу № 5/3-к від 04.02.2014, згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 007935 встановлена третя група інвалідності з 29.10.2020 до 01.11.2022;

- ОСОБА_4 - прийнятий на роботу з 02.12.2021 відповідно до наказу № 66-к від 01.12.2021, згідно з Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 716266 встановлена третя група інвалідності з 16.12.2021 до 01.01.2025.

Відповідні докази працевлаштування осіб з інвалідністю, як і докази подання Товариством уточненої звітності про нарахування заробітної плати (доходу) застрахованим особам наявні в матеріалах справи.

Наведене свідчить, що протягом 2022 року відповідачем було виконано передбачений частиною 1 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Враховуючи викладене, позивач дійшов помилкового висновку про порушення відповідачем положень ст.ст. 19, 20 Закону № 875-XII та про наявність підстав для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій і пені в загальній сумі 99 455,24 грн.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано, а позивачем - не доведено обґрунтованості заявлених вимог та наявності правових підстав для примусового стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Комета" суми адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 99 455,24 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Домбровського, 38, м. Житомир, 10003, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Комета" (вул. Шевченка, 20-А, с. Старосільці, Житомирський район, Житомирська область, 12515, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко