Справа № 580/6666/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року справа № 580/6666/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 22.06.2023 № 210 про відмову в перерахунку пенсії позивачу у звязку зі зміною надбавки;

- зобов`язати відповідача-1 зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 позивачу період роботи на відкритому акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно» з 04.10.2001 по 27.03.2006;

- зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення/перерахунок пенсії від 16.06.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.06.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії, у звязку зі зміною надбавки та проханням врахувати період роботи за Списком № 1 з 04.01.2001 по 27.03.2006. В подальшому, дана заява за принципом екстериторіальності передана на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке рішенням від 22.06.2023 № 210 (вих. № 17023/03-16) відмовило позивачу в перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною надбавки, оскільки до заяви про перерахунок пенсії не додано жодного документа, який підтверджує наявність пільгового стажу за період з 04.10.2001 по 27.03.2006, крім індивідуальних відомостей про застраховану особу. Позивач вважає рішення Головного управління ПФУ в Полтавській області № 210 від 22.06.2023 протиправним, безпідставним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

17.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є, насамперед, наявність у відповідному списку виробництв, робіт, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, професії (посади), яку обіймає (обіймав) працівник, виробництв, на якому працює (працював), та роботи, яку виконує (виконував). Зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць, а до 21.08.1992 - підтвердження документами відповідних умов праці. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на таку пенсію. В трудовій книжці позивача відсутні записи про: наявність у відповідному списку виробництв, робіт, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, професії (посади), яку обіймав позивач, роботи, яку він виконував; зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня; підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць. До заяви про перерахунок пенсії, позивач не додає документи, визначені Порядком № 22-1, Порядком № 637 та Порядком № 383. Виключно дані трудової книжки не підтверджують зайнятість на роботах з особливо шкідливими для здоров`я умовах праці, а тому у органів Пенсійного Фонду України відсутні будь-які підстави для перерахунку позивачу пенсії в зв`язку з відсутністюнеобхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

22.08.2023 до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, де він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування заперечень на позов зазначено, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною надбавки, оскільки до заяви про перерахунок пенсії не додано жодного документа, який підтверджує наявність пільгового стажу за період з 04.10.2001 по 27.03.2006, крім індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

16.06.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, у звязку зі зміною надбавки та проханням врахувати період роботи за Списком № 1 з 04.01.2001 по 27.03.2006.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.06.2023 № 210 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною надбавки, оскільки до заяви про перерахунок пенсії не додано жодного документа, який підтверджує наявність пільгового стажу за період з 04.10.2001 по 27.03.2006, крім індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Стосовно пільгового стажу позивача за Списком № 1, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XIІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

На підставі ч. 1 ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 470/836/17 у подібних правовідносинах, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом під час застосування норм права.

Суд встановив, що згідно з записами трудової книжки позивача від 23.10.1991 серії НОМЕР_1 , копія якої наявна у матеріалах справи, позивач із 04.10.2001 до 27.03.2006 працював в ремонтно-механічному цеху № 2 слюсарем-ремонтником прядильно-обробної діяльності на ВАТ «Черкаське хімволокно».

У трудовій книжці маються посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Суд зазначає, що спірним у межах цієї справи є період роботи позивача з 04.10.2001 до 27.03.2006 на ВАТ «Черкаське хімволокно».

В матеріалах справи наявна виписка з наказу № 994 від 31.10.2001, якою підтверджено право позивача на пенсію за Списком № 1, як працівника за посадою слюсаря-ремонтника ремонтно-механічному цеху № 2 ВАТ «Черкаське хімволокно».

Також слід зазначити, що вказана робота передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Отже, пільговий стаж позивача за Списком № 1 у період з 04.10.2001 до 27.03.2006 підтверджений належними доказами.

Стосовно доводів спірного рішення, що до заяви про перерахунок пенсії не додано жодного документа, який підтверджує наявність пільгового стажу за період з 04.10.2001 по 27.03.2006, крім індивідуальних відомостей про застраховану особу, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Суд для вирішення спору застосовує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 березня 2019 року у справі № 243/4816/17, відповідно до яких не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, слід зазначити, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1.

Крім того, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Оскільки дані трудової книжки позивача та вищевказаної виписки з наказу підтверджують його роботу в ремонтно-механічному цеху № 2 слюсарем-ремонтником прядильно-обробної діяльності на ВАТ «Черкаське хімволокно», суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування стажу роботи з 04.10.2001 до 27.03.2006 до пільгового стажу за Списком № 1.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів законності відмови у зарахуванні вказаного вище стажу.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.06.2023 № 210 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи є визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

В пункті 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, вказано: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".

У пункті 2.3 рішення Конституційного Суду України від 11.10.2018 року у справі № 7-р/2018 цим судом зроблено висновок, що «...В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Конституційний Суд України вважає, що принцип юридичної визначеності як один із елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. Згідно з юридичною позицією Конституційного Суду України «цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів» (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 8 червня 2016 року № 3-рп/2016).

У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року), до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).

У пункті 45 Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

Щодо заборони свавілля у пункті 52 Доповіді вказано таке: хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Отже, наведені юридичні позиції Конституційного Суду України, відповідні положення Доповіді дають підстави стверджувати, що конституційний принцип верховенства права вимагає законодавчого закріплення механізму запобігання свавільному втручанню органів публічної влади при здійсненні ними дискреційних повноважень у права і свободи особи».

У постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 461/2579/17 викладено правові позиції про те, що «Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Таким чином, дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 145 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст. 245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача-1 зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 позивачу період роботи на відкритому акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно» з 04.10.2001 по 27.03.2006 та зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення/перерахунок пенсії від 16.06.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений судовий збір у сумі 1 073,60 грн підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.06.2023 № 210 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у звязку зі зміною надбавки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18002, ) зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи на відкритому акціонерному товаристві «Черкаське хімволокно» з 04.10.2001 по 27.03.2006.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18002, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення/перерахунок пенсії від 16.06.2023 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності 66, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позову в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18002, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позову в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ