Справа № 240/22347/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/22347/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо невиплати йому грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2021 роки;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2015-2021 роки.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на момент звільнення зі служби Відповідач не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015-2021 роки.

Ухвалою від 31.07.2023 року було відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Головне управління Національної поліції в Житомирській області направило до суду відзив на позов. Зазначає, що під час проходження служби в поліції з рапортами про надання додаткових відпусток як учаснику бойових дій у період 2015-2021 роки Позивач не звертався. У свою чергу ГУНП в Житомирській області не відмовляло Позивачу у наданні таких відпусток та не вводило обмеження щодо надання працівникам поліції, які отримали статус учасника бойових дій, додаткової відпустки строком на 14 днів.

Більш того, згідно листа управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 09.08.2023 Позивач використав додаткову відпустку як учасник бойових дій за 2016рік та 2018рік.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що Наказом №264 о/с від 06.08.2021 підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника сектору кримінальної поліції №4 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням), з виплатою компенсації за 26 діб невикористаної відпустки за 2021 рік, з 06 серпня 2021 року (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2023 року Позивач звертався до Відповідача щодо здійснення спірних виплат.

Листом від 05.06.2023 № К-219/12/01-2022 Головне управління Національної поліції в Житомирській області повідомило Позивача про відсутність підстав для виплати компенсації за невикористані дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій (а.с.10).

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, а свої права та інтереси порушеними, Позивач звернувся до суду.

Суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон України "Про відпустки" (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Статтею 4 Закону №504/96-ВР передбачено види щорічних та додаткових відпусток і зазначено, що законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватися інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Суд враховує, що Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону №580-VIII, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд дійшов висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Суд погоджується із доводами Позивача, що згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (надалі - Закон № 3551-ХІІ), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Вказані норми в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 12 Закону № 3551-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 в справі № 360/4127/19, від 14.04.2021 в справі №620/1487/20, від 29.04.2021 в справі №200/602/20-а, від 31.05.2021 в справі №200/13837/19-а, від 11.11.2021 в адміністративній справі № 200/1175/20-а.

Із матеріалів справи слідує, що Позивачем станом на час його звільнення додаткова відпустка, передбачена ст.12 Закону № 3551-ХІІ, була використана лише за 2016 рікта 2018рік.

При цьому суд встановив, що Позивач, як учасник бойових дій, не використав додаткову відпустку у 2015, 2017, 2019-2021 роках, а отже набув право на отримання грошової компенсації за таку невикористану додаткову відпустку у зв`язку із звільненням зі служби.

Таким чином, Позивач, як учасник бойових дій, має право на грошову компенсацію за невикористану відпустку як учасник бойових дій, передбачену статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Пунктом 3 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого Наказо Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (надалі - Порядок №260) передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що Відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати Позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 та 2017, 2019-2021 роки. З урахуванням наведеного, у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів Позивача буде зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 та 2017, 2019-2021 роки.

Отже, позовні вимоги Позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Підстави, передбачені вимогами ст.ст.139-143 КАС України, щодо стягнення чи відшкодування судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2017 та 2019-2021 роки.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області (вул.Старий Бульвар,5/37 м. Житомир, 10008, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2017 та 2019-2021 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк