Справа № 440/3055/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 р.Справа № 440/3055/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

представник відповідача Білько В.В.

представник відповідача Сиромятніков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, м. Полтава, повний текст складено 07.07.2023 року по справі № 440/3055/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 02.05.2023, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Полтавській області № 277 від 20.02.2023 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- поновити майора поліції ОСОБА_1 (0102611) на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.02.2023 по дату ухвалення судового рішення включно, за виключенням суми виплаченого грошового забезпечення, отриманого позивачем за час перебування на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції;

- рішення суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 (0102611) на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання;

- стягнути з бюджетних асигнувань ГУНП в Полтавській області на користь позивача судові витрати у розмірі 8073,60 грн.: 7000,00 грн. - витрати на професійну допомогу; 1073,60 - судовий збір.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 , майор поліції, займає посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу №2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області з 23.03.2023. З 11.05.2022 по 23.02.2023 займав посаду заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області. Наказом начальника ГУНП в Полтавській області № 277 від 20.02.2023 «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» наказано: за порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, абз. 2, 3 п. 1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 09.11.2026 №1179, та Присяги поліцейського, майора поліції Перелі О.Д. заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області звільнити з посади. Позивач вважає оскаржуваний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, а службове розслідування проведено упереджено без врахування його пояснень з приводу виконання ним службових обов`язків у м. Полтава, висновок та матеріали службового розслідування не містять фактичних даних, що могли б вказувати на вчинення ним Дисциплінарного проступку. Тобто, службове розслідування проведено не об`єктивно, упереджено і без всебічного вивчення дійсних обставин справи.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що підставою для проведення службового розслідування, за наслідками якого прийнято спірний наказ, став рапорт начальника відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції Ярошенка Р.М. в якому зазначено, що ним 20.01.2023 під час розгляду матеріалів зареєстрованих в ЖЄО заяв та повідомлень ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, №165 від 14.01.2023 року, щодо перевірки законності здійснення полювання на території Великобудищанської ТГ Миргородського району а саме, в ході вивчення документів наданих мисливським господарством TOB «ХАНТЕРС», журналом інструктажів мисливців від 14.01.2023 року, було виявлено співпадіння прізвища та ім`я з діючим працівником поліції ГУНП в Полтавській області Олександром Перелі.

Апелянт зауважив, що сам факт виявлення співпадіння прізвища та ім`я з діючим працівником не є підставою для призначення та проведення службового розслідування у розумінні Порядку № 893. Окрім того, у вищезазначеному рапорті не йдеться про можливе вчинення дисциплінарного проступку працівником поліції ОСОБА_1 . Тобто, вищезазначеним рапортом лише констатується факт співпадіння прізвища та ім`я з Перелі ОСОБА_2 , та не зазначено про невиконання будь - яких завдань поставлених позивачу в цей день, недотримання ним вимог посадових інструкцій чи інших негативних наслідків. В свою чергу, ОСОБА_1 отримав грошове забезпечення за цей день та виконав службові обов`язки в повному обсязі та без зауважень. Рапортів від керівництва чи актів щодо відсутності на роботі позивача за 14.01.2023 матеріали справи не місять.

Окрім того, зазначив, що з моменту ніби то вчинення дисциплінарного проступку позивачем (14.01.2023) до подання рапорту начальником відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майором поліції Ярошенком Р.М. (20.01.2023) минуло 6 (шість) діб. За цей час не було виявлено порушень з боку невиконання чи неналежного виконання своїх службових обов`язків позивачем. Отже, ні рапортом, який став підставою для проведення службового розслідування, ні самим службовим розслідуванням не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між, ніби то вчиненим дисциплінарним проступком та наслідками, які настали в результаті такого дисциплінарного проступку.

На думку апелянта, суд першої інстанції у своєму рішенні не дослідив в чому саме полягає дисциплінарний проступок позивача та які норми законодавства ним порушено, а службовим розслідуванням не встановлено, які саме норми порушено позивачем, в чому саме полягає таке порушення, не аргументовано констатацію вказаного порушення. Зауважив, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади є надзвичайно суворим видом стягнення і повинно застосовуватися зважено та в крайніх випадках. В свою чергу, у висновку службового розслідування відповідач зазначає ряд обставин, що можуть пом`якшити дисциплінарну відповідальність та про відсутність обставин, що можуть пом`якшити відповідальність, але не надає оцінку таким обставинам та не зазначає чому не можливо застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді: зауваження, догани, суворої догани, попередження про неповну службову відповідність, пониження у спеціальному званні на один ступінь. Відповідач також не навів підстав, що можуть свідчити про таку тяжкість дисциплінарного проступку, яка відповідає такому суворому виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади. В свою чергу, позивач бездоганно виконує службові обов`язки за посадою, характеризується позитивно, не має дисциплінарних стягнень, має заохочення: - відзнака НП України - медаль "10 років бездоганної служби" (наказ НП України № 710 о/с від 03.07.2020), відзнака НП України - медаль "15 років бездоганної служби" (наказ НП України № 839 о/с від 03.07.2021), відзнака Президента України "За участь в антитерористичній операції" (Указ Президента України № 53 від 17.02.2016).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зазначив, що у ході проведення службового розслідування з`ясовано, що 14.01.2023, згідно даних ІП «Єдиний облік» ІКС ІПНП ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП за № 165 від 14.01.2023, о 13.07 (введено о 13.00), до чергової частини ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП надійшло повідомлення від старшого інспектора сектору контролю обігу зброї Миргородського РВП ГУНП капітана поліції Пилипенка О.Г. про те, що мисливським господарством ТОВ «Хантерс» на території Великобудищанської ТГ Миргородського району проводиться полювання без погодження. Дане повідомлення розглянуто старшим інспектором СКОЗ Миргородського РВП ГУНП капітаном поліції Пилипенком О.Г. у межах Закону України «Про звернення громадян».

Ураховуючи інформацію викладену у рапорті начальника відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП майора поліції Ярошенка Р.М., з метою документального підтвердження вищевказаних подій за участі Перелі О.Д., до ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП надіслано лист про надання копії матеріалів перевірки ІП «Єдиний облік» ІКС ІПНП ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП за № 165 від 14.01.2023. На вказаний запит ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП надано сканкопії матеріалів перевірки ІП «Єдиний облік» ІКС ІПНП ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП за № 165 від 14.01.2023. Згідно додатку на 14.01.2023 до плану-графіка проведення відстрілу хижих тварин на території мисливського господарства ТОВ «Хантерс», у таблиці зазначено особисті дані учасників заходу у кількості 15 осіб. Згідно запису № 5 вказаного додатку зазначено особисті дані мисливця - ОСОБА_1 , серія та номер посвідчення мисливця - НОМЕР_1 , номер контрольної картки - НОМЕР_2 . У графі підписи «особа, яку інструктують», мається особистий підпис мисливця (візуально ідентичний із підписами майора поліції Перелі О.Д., вивченими дисциплінарною комісією у Книзі нарядів Лубенського РВП ГУНП), у графі підписи «особа, яка інструктує», мається особистий підпис інструктора.

Вивченням наданих копії матеріалів перевірки ІП «Єдиний облік» ІКС ІПНПВП№ 1 Миргородського РВП ГУНП за № 165 від 14.01.2023 установлено, що у матеріалах перевірки мається план-графік проведення відстрілу хижих тварин на території мисливського господарства ТОВ «Хантерс», складений директором ТОВ «Хантерс» ОСОБА_3 та погодженого головою Полтавської районної військової адміністрації Романовим Д.В., згідно якого на 14.01.2023 заплановано відстріл хижих тварин на території Великобудищанської територіальної громади поблизу сіл Веприк, Тепле, Вельбівка, Мартинівка. Учасники - директор ОСОБА_3 , єгері: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , інші мисливці. Згідно додатку на 14.01.2023 до плану-графіка проведення відстрілу хижих тварин на території мисливського господарства ТОВ «Хантерс», у таблиці зазначено особисті дані учасників заходу у кількості 15 осіб. Згідно запису № 5 вказаного додатку зазначено особисті дані мисливця - ОСОБА_1 , серія та номер посвідчення мисливця - НОМЕР_1 , номер контрольної картки - НОМЕР_2 . У графі підписи «особа, яку інструктують», мається особистий підпис мисливця (візуально ідентичний із підписами майора поліції ОСОБА_1 , вивченими дисциплінарною комісією у Книзі нарядів Лубенського РВП ГУНП), у графі підписи «особа, яка інструктує», мається особистий підпис інструктора.

З метою документального підтвердження особистих даних мисливця за даними посвідчення мисливця № НОМЕР_1 , контрольної картки № НОМЕР_2 до Північно-східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства надіслано запит про надання інформації кому саме з мисливців даною установою видано посвідчення мисливця № НОМЕР_1 та контрольна картка № НОМЕР_2 . На вказаний запит Північно-східним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства надано відповідь від 10.02.2023 за вих. № 126-ВС23 про те, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи «Мисливець» на ОСОБА_1 видані посвідчення мисливця серія НОМЕР_3 від 05.11.2013, контрольна картка серії ПЛ № 380394 від 28.11.2022.

Так, дисциплінарною комісією встановлено, що 14.01.2023 майор поліції ОСОБА_1 повідомив своєму безпосередньому керівнику - підполковнику поліції ОСОБА_10 , що їде до УОТЗ ГУНП займатися оперативною роботою, натомість прибув до мисливських угідь мисливського господарства ТОВ «Хантерс», розташованих на території Великобудищанської територіальної громади Миргородського району, з метою участі у відстрілі хижих тварин, організованому працівниками ТОВ «Хантерс». Близько 10.00 вказаний захід було припинено поліцейськими ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП з причин, що не залежали від волі ОСОБА_1 . При цьому у ході службового розслідування ОСОБА_1 свою вину не визнав, категорично заперечив свою участь у вказаному заході, у той час як даний факт повністю підтверджується матеріалами службового розслідування.

Зауважив, що свідчення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не спростовують факт участі ОСОБА_1 у заході з відстрілу диких тварин, організованому ТОВ "Хартерс" 14.01.2023. При цьому, свідчення ОСОБА_6 підтверджують факт участі ОСОБА_1 у заході.

Вказане, на думку відповідача, свідчить про те, що 14.01.2023 ОСОБА_1 ввів в оману безпосереднього керівника та самоусунувся від виконання службових обов`язків, а в ході службового розслідування за даним фактом надав завідомо неправдиві пояснення дисциплінарній комісії, з метою уникнення дисциплінарної відповідальності за допущене ним грубе порушення службової дисципліни. За твердженням відповідача, ОСОБА_1 грубо порушив вимоги п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», якими на поліцейських покладено обов`язок професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, а також Присягу в частині, що зобов`язує поліцейського сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Отже, при виданні оскаржуваного позивачем наказу ГУНП в Полтавській області діяло виключно у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому жодних порушень прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники відповідача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник позивача в судовому засіданні 06.12.2023, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання 27.12.2023 представник позивача не прибув, надав до суду клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку із його участю в іншому судовому засіданні по кримінальній справі № 554/941/23 в Октябрському районному суді міста Полтави.

Враховуючи, що позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, доказів неможливості прибути в судове засідання представник позивача не надав, враховуючи можливість розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання додаткових пояснень представником позивача, з метою дотримання строку розгляду справи, встановленого ст. 309 КАС України, колегія суддів вважає, що клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області від 11.05.2022 № 210 о/с майора поліції Перелі О.Д. призначено на посаду заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції, встановивши відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 №988 посадовий оклад 2950 грн. та згідно з наказом МВС України від 06.04.2016 №260 надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 60%, звільнивши його (у порядку переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Полтавського районного управління поліції, з 12.05.2022.

20.01.2023 на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області подано начальником ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області рапорт відповідно до якого 20.01.2023 під час розгляду матеріалів зареєстрованих в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, №165 від 14.01.2023, щодо перевірки законності здійснення полювання на території Великобущанської ТГ Миргородського району, а саме: в ході вивчення документів наданих мисливським господарством ТОВ «Хантерс», журналом інструктажів мисливців від 14.01.2023, було виявлено співпадіння прізвища та ім`я з діючим працівником поліції ГУНП в Полтавській області Олександром Перелі.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 20.01.2023 №70 призначено службове розслідування на підставі зазначеного вище рапорту.

17.02.2023 затверджено висновок начальника ГУНП в Полтавській області службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни заступником начальника ВКП Лубенського РУП ГУНП майором поліції Перелі О.Д.

Відповідно до висновку службового розслідування халатним відношенням до несення служби, що виразилось у введенні в оману безпосереднього керівника та самоусунення від виконання службових обов`язків, майор поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, та абз. 2,3 п. 1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179.

За порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, абз. 2, 3 п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та Присяги поліцейського, заступник начальника відділу кримінальної поліції Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області майор поліції ПЕРЕЛІ ОСОБА_11 (0102611), заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 20.02.2023 № 277 за порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, абз. 2, 3 п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, та Присяги поліцейського, майора поліції ПЕРЕЛІ Олександра Дмитровича, (0102611), заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області звільнено з посади.

Позивач не погоджуючи із зазначеним наказом, звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, накладене дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком позивача, та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУНП в Полтавській області №277 від 20.02.2023 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності", та як наслідок поновлення позивача на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області та стягнення з ГУНП в Полтавській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (частина перша статті 17 Закону № 580-VIII).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний, зокрема:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами положень частин 1, 2 статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до вимог абзаців другого та третього пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі Правил етичної поведінки) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно положень частин 1, 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частинами першою, другою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За змістом частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із частинами 1-2 статтею 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії, які формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України, що визначено частиною 7 статті 15 Дисциплінарного статуту.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, відповідно до частини 9 статті 15 Дисциплінарного статуту, має право: 1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; 2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; 3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Частини 11, 12 статті 15 Дисциплінарного статуту передбачають, що у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

За результатами проведеного службового розслідування, згідно із частиною 15 статті 15 Дисциплінарного статуту, дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Відповідно до стаття 18 Дисциплінарного статуту, поліцейському забезпечуються права на захист.

Так, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови (частини1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частин 5 10 статті 18 Дисциплінарного статуту отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським.

У разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів. Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлений, зокрема, частинами 1-6 статті 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:

1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;

2) попередня бездоганна поведінка;

3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;

4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;

5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;

6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:

1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;

2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;

3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;

4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;

5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07 листопада 2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з пунктом 1 Розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Аналіз викладених норм свідчить, що протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, який є підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення службового розслідування, за наслідками якого прийнято спірний наказ, став рапорт начальника відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_12 в якому зазначено, що ним 20.01.2023 під час розгляду матеріалів зареєстрованих в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, №165 від 14.01.2023 року, щодо перевірки законності здійснення полювання на території Великобудищанської ТГ Миргородського району а саме, в ході вивчення документів наданих мисливським господарством TOB «ХАНТЕРС», журналом інструктажів мисливців від 14.01.2023 року, було виявлено співпадіння прізвища та ім`я з діючим працівником поліції ГУНП в Полтавській області Олександром ПЕРЕЛІ.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що сам факт виявлення співпадіння прізвища та ім`я з діючим працівником не є підставою для призначення та проведення службового розслідування у розумінні Порядку № 893.

При цьому, суд звертає увагу на те, що рапортом начальника відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_12 лише констатується факт співпадіння прізвища та ім`я з Перелі ОСОБА_2 . При цьому, у рапорті не зазначено про невиконання будь - яких завдань поставлених ОСОБА_1 в цей день, недотримання ним вимог посадових інструкцій чи інших негативних наслідків, не йдеться про можливе вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Також, суд звертає увагу на те, що з моменту ніби то вчинення дисциплінарного проступку позивачем (14.01.2023) до подання рапорту начальником відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області майором поліції ОСОБА_12 (20.01.2023) минуло 6 (шість) діб. За цей час також не було виявлено порушень з боку невиконання чи неналежного виконання своїх службових обов`язків позивачем.

Отже, ні рапортом, який став підставою для проведення службового розслідування, ні самим службовим розслідуванням не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між, ніби то вчиненим дисциплінарним проступком та наслідками, які настали в результаті такого дисциплінарного проступку.

Окрім того, як вбачається з пояснень Начальника Лубенського РВП ОСОБА_13 та заступника начальника Лубенського РВП Сергієнка С.М., 21.01.2023 під час оперативної наради керівництва ГУНП в Полтавській області начальник СУ Рекун С.С. наказав проводити службове розслідування відносно ОСОБА_1 . Тобто, фактичною підставою для проведення службового розслідування стала вказівка начальника СУ Рекуна С.С. Проте, наказ про призначення та проведення службового розслідування № 70 датований 20.01.2023, тобто на один день раніше, ніж прийнято рішення про проведення службового розслідування.

У судовому засіданні представник відповідача, на запитання щодо невідповідності дати наказу про призначення та проведення службового розслідування від 20.01.2023 та фактичного наказу керівника СУ Рекуна С.С. про проведення службового розслідування від 21.01.2023, повідомив, що для складання наказів потрібен деякий час, і розбіжність в декілька днів це нормальна процедура документообігу. В подальшому представнику відповідача було наголошено, що письмовий наказ сформовано на один день раніше ніж фактично було прийнято рішення керівництвом про проведення службового розслідування. Представник відповідача зазначив, що він помилився та не зміг пояснити чому існує така невідповідність.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що висновок службового розслідування від 17.02.2023 року містить посилання на порушення позивачем норм законодавства та ігнорування чинного законодавства з боку майора поліції Перелі О.Д. та, разом з цим, у висновку службового розслідування відсутня інформація щодо того, які саме норми законодавства порушено позивачем і в чому полягає грубість такого порушення. Не зазначено, яке саме діяння позивача слід кваліфікувати як дисциплінарний проступок. Чи відвідування полювання позивачем чи можливо його відсутність в УОТЗ ГУНП 14.01.2023 в період з 8:00 годин до 14:00. При цьому, є незрозумілим, чому дисциплінарною комісією досліджувався саме зазначений проміжок часу та ким саме і яким чином на ОСОБА_1 було покладено обов`язок відвідування приміщення УОТЗ ГУНП саме в цей період часу. Дисциплінарною комісією не досліджено журнали відвідування УОТЗ ГУНП, не досліджено інший період часу, коли можливо було відвідати дане приміщення, адже робочий день позивача розпочався о 7:00 ранку.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач як працівник правоохоронного органу повинен розуміти, що посвідчення мисливця та контрольна картка у розумінні Закону України "Про мисливське господарство та полювання" є документами, які дають право на полювання з використанням мисливської зброї та не можуть безконтрольно знаходитись у третіх осіб.

Колегія суддів зазначає, що в ході судового розгляду та під час допиту свідків встановлено, що фактично заходи з відстрілу диких тварин 14.01.2023 на території мисливського господарства ТОВ «Хантерс» не відбувалися. Оригінали документів не були перевірені та ніхто не звіряв їх з особами, що були присутні на заході. Більше того, з допиту свідків не можливо стверджувати, що під час проведення заходу з відстрілу диких тварин уповноважені особи ТОВ «Хантерс» перевіряли документи в присутніх та заповнювали протоколи чи інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи, захід 14.01.2023 було припинено працівниками поліції з тих, причин, що працівники Лубенського РВП проводять перевірку законності полювання на території проведення заходу із відстрілу диких тварин.

В подальшому, з метою надання інформації працівникам поліції, працівники ТОВ «Хантерс» повинні були привести відповідні документи, щодо проведення заходу в належний стан.

Отже, не виключено, що додаток від 14.01.2023 до плану-графіка проведення відстрілу хижих тварин на території мисливського господарства ТОВ «Хантерс», в якому зазначено особисті дані мисливців, в тому числі в записі № 5 зазначено дані - ОСОБА_1 , серія та номер посвідчення мисливця - НОМЕР_1 , номер контрольної картки - НОМЕР_2 , було сформовано вже після проведення заходу, а дані мисливців взяті з копій документів, що були сформовані під час проведення минулих заходів у 2022 році.

Зазначене узгоджується з показами свідків та тим, що ОСОБА_1 у 2022 році відвідував захід з відстрілу диких тварин на території мисливського господарства TOB «ХАНТЕРС».

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_3 повідомив, що майже не знайомий з ОСОБА_1 та бачив позивача один раз у 2022 році. Зазначив, що він як керівник був особисто присутній на інструктажі, який проводив один з єгерів ТОВ «Хантерс». 14.01.2023 ОСОБА_1 не було на полюванні. В подальшому, на уточнююче питання головуючої судді Солодовник А.В. повідомив, що стверджує що позивача фактично не було на інструктажі та полюванні 14.01.2023, в інших місцях на території Мисливського господарства він не бачив позивача. Окрім того, вказав на те, що фактично звірка документів з фактично присутніми особами не була проведена та ідентифікація не проведена, а відстріл диких тварин не відбувався, ніхто з присутніх не стріляв зі зброї. ОСОБА_3 повідомив, що зі слів його керівника ОСОБА_14 , той помилково подав карту мисливця із даними ОСОБА_1 замість своєї власної. Свідок зазначив, що знає в обличчя ОСОБА_1 та зміг би його впізнати.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка єгер ТОВ «Хантерс» ОСОБА_5 повідомив, що підпис в журналі інструктажів належить саме йому, але фактично інструктажу як такого не було проведено, оскільки відстріл диких тварин фактично не проводився, присутні не планували стріляти зі зброї. Також повідомив, що ідентифікація осіб не проводилася, а присутні приїхали в ліс відпочити та поспілкуватися.

Таким чином, покази допитаних в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не підтверджують факт участі ОСОБА_1 у заходах з відстрілу диких тварин 14.01.2023, та спростовують факт проведення інструктажу присутніх та їх ідентифікацію.

Покази допитаного в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_6 також не підтверджують факт участі позивача у заходах з відстрілу диких тварин. Так, ОСОБА_6 повідомив, що ідентифікація осіб не проводилася, а присутні приїхали в ліс відпочити та поспілкуватися. Зазначив, що відомості до журналу інструктажів вносив саме він, але не проводив ідентифікацію присутніх на заході осіб 14.01.2023. Хто саме ставив підпис в журналі інструктажів від 14.01.2023 напроти даних мисливців йому не відомо. Свідок повідомив, що фактично відстріл диких тварин не відбувався і присутні зібралися для відпочинку. Окрім того, у судовому засіданні ОСОБА_6 повідомив, що відомості, які він надав поліцейським під час відібрання пояснень в ході службового розслідування є неповними та не зовсім відповідають дійсності, оскільки поліцейські його не опитали детально.

Таким чином, покази ОСОБА_6 також не підтверджують факт участі ОСОБА_1 у заходах з відстрілу диких тварин 14.01.2023, та спростовують факт проведення інструктажу присутніх та їх ідентифікацію.

Отже, під час проведення службового розслідування відповідачем помилково враховано покази ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як підтвердження перебування позивача на відстрілі диких тварин 14.01.2023.

В свою чергу ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що з поміж іншого він особисто займався роботою з розшуку та затримання за вчинення ряду крадіжок підозрюваного гр. ОСОБА_15 . Подані пояснення ОСОБА_16 і ОСОБА_17 були відібрані ним у м. Полтаві в першій половині дня, тобто в той час, коли проводився захід з відстрілу диких тварин у ТОВ «Хантерс» та в подальшому долучені до Оперативно - розшукової справи №33/22 від 30.11.2022, за розшуком ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний в ході розгляду справи в якості свідка ОСОБА_16 повідомив, що відібрання у нього пояснень позивачем дійсно мало місце 14.01.2023 та відбулося зранку близько дев`ятої години ранку, може без двадцяти дев`ять. Це точно було вранці близько дев`ятої години. Підійшов працівник поліції, пред`явив своє службове посвідчення.

В судовому засіданні свідку було надано копію пояснення від 14.01.2023, яке в нього відібрано 14.01.2023 позивачем. Оглянувши документ, ОСОБА_16 зазначив, що це те саме пояснення, яке було написане 14.01.2023 з його слів позивачем. Свідок детально згадав зустріч з позивачем вранці 14.01.2023, що це відбувалося перед відкриттям СТО, яке починає свою роботу з 09:00 годин. ОСОБА_16 відповів на питання представників відповідача, повідомив, що позивач опитував свідка щодо його знайомого ОСОБА_19 , який перебуває у розшуку, зазначив адресу місця знаходження СТО де він працює та де було відібрано пояснення 14.01.2023, повідомив, що дану зустріч бачили працівники СТО (колега ОСОБА_16 , менеджер СТО, директор, та змогли б це підтвердити).

Отже, свідок ОСОБА_16 чітко і без сумніву зазначив час надання пояснень працівнику поліції ОСОБА_1 та відтворив події того дня, зазначивши де саме та в якому порядку відбувалася зустріч 14.01.2023 з позивачем. З поданих пояснень вбачається, що позивач близько 9 години ранку 14.01.2023 перебував у м. Полтаві та фізично не міг відвідувати захід з відстрілу диких тварин на території Мисливського господарства ТОВ «Хантерс», що розташоване на відстані близько 100 км від м. Полтава, враховуючи, що ОСОБА_1 не має службового транспорту та 14.01.2023 пересувався громадським транспортом по м. Полтава.

Допитаний в ході розгляду справи в якості свідка ОСОБА_17 повідомив, що пам`ятає зустріч 14.01.2023 з працівником поліції ОСОБА_1 та дійсно надавав останньому пояснення з приводу розшукуваного чоловіка на ім`я ОСОБА_19 , якого свідок підвозив на своєму авто. Свідок зазначив, що зустріч з позивачем відбулася 14.01.2023 об 11 годині ранку, можливо навіть десь півдванадцятої. Цей час свідок точно запам`ятав, оскільки перед цим як завжди відвіз дитину на тренування та поїхав працювати в службі таксі. ОСОБА_17 знаходився на південному вокзалі у своєму автомобілі, чекаючи клієнтів, щоб надати їм послугу таксі. В цей час до нього підійшов працівник поліції ОСОБА_1 та пред`явив своє службове посвідчення. Перелі повідомив, що пояснення необхідно надати з приводу осіб, які перебувають у розшуку та користувалися його послугами з перевезення пасажирів. На питання суду «Чи пам`ятаєте Ви особу хто конкретно відбирав у вас пояснення?» свідок відповів, що пам`ятає, це був Перелі. Повідомив, що це прізвище йому запам`яталося, оскільки воно співзвучно з маркою автомобільних шин «Піреллі».

Отже, з показів свідка ОСОБА_17 встановлено, що 14.01.2023 року мало місце відібрання у останнього пояснень позивачем об 11 годині ранку.

Судом першої інстанції не враховано зазначені твердження свідка, а лише акцентовано увагу на виразі свідка «десь в районі обіду».

Тобто, в поясненні від 21.01.2023 позивач зазначив про проведену роботу з розшуку гр. Махновського та в подальшому показами свідків та наданими копіями пояснень було підтверджено проведення зазначеної роботи.

В ході розгляду справи позивач зазначив, що під час відібрання у нього пояснень, член дисциплінарної комісії не ознайомив його з матеріалами службового розслідування та задавав поверхневі питання, тому саме ці причини призвели до відсутності певних деталей у наданих ним поясненнях. Окрім того бланк пояснення не має формату «Питання - Відповідь», що унеможливлює надання оцінки розгорнутості та повноти його пояснень. Також зазначив, що матеріалами службового розслідування його ознайомлено вже після прийняття рішення за результатами службового розслідування, що унеможливило надання ним більш розгорнутих пояснень та будь - яких доказів на підтвердження своїх пояснень. Фактично, на час надання пояснень дисциплінарній комісії, йому не було відомо в чому саме його звинувачують та які норми ним були порушені за версією дисциплінарної комісії.

Колегія суддів вважає неспроможними посилання відповідача на покази свідка ОСОБА_10 щодо поставлених службових завдань ОСОБА_1 на 14.01.2023, оскільки в матеріалах справи відсутні протоколи нарад чи інші документальні підтвердження того, що ОСОБА_1 отримав персональне завдання чи наказ від свого безпосереднього керівника.

Слід звернути увагу, що з 14.01.2023 до початку проведення службового розслідування від 20.01.2023 минуло шість днів, та за цей час від керівників позивача не надходило рапортів чи доповідних щодо невиконання ОСОБА_1 поставлених завдань. Окрім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 за своєю посадою має в підпорядкуванні понад тридцять працівників особового складу поліції та відповідно своїх посадових обов`язків має право делегувати виконання завдань підлеглим та розподіляти обов`язки між підлеглими.

Щодо доводів відповідача про те, що майор поліції ОСОБА_1 самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків та не вийшов на роботу, судова колегія зазначає, що позивач отримав грошове забезпечення за цей день, зауваження щодо виконання ним своїх службових обов`язків відсутні, рапортів від керівництва чи актів щодо відсутності на роботі позивача за 14.01.2023 матеріали справи також не містять.

В свою чергу, відповідачем не наведено в чому саме полягає дисциплінарний проступок у разі присутності позивача на заході з відстрілу диких тварин, який проведено у визначеному законом порядку та враховуючи, що ОСОБА_1 має для цього відповідні документи. Службовим розслідуванням не проаналізовано, які саме норми закону порушено за таких обставин, не досліджено скільки часу перебував ОСОБА_1 на заході з відстрілу диких тварин та які функції там виконував.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на протиправність дій чи бездіяльності позивача, тяжкість проступку, не наведено, яку шкоду заподіяно позивачем, не зазначено чи враховувалося та досліджувалося відповідачем попередня поведінка позивача, його ставлення до виконання службових обов`язків, рівень його кваліфікації, тощо, як і не надано належних доказів на підтвердження висновку щодо порушення ряду вимог нормативно правових актів, особистої недисциплінованості та повного ігнорування вимог чинного законодавства, що в свою чергу призвело до порушення вимог службової дисципліни.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно службової характеристики ОСОБА_1 , наданої начальником Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області підполковником поліції ОСОБА_20 , за час проходження служби в Лубенському РВП ГУНП в Полтавській області майор поліції Перелі Олександр Дмитрович зарекомендував себе з позитивного боку як досвідчений та грамотний працівник. До виконання службових обов`язків ставиться добре та відповідально. Здатний визначати в роботі головні напрямки, вірно орієнтується в складних ситуаціях. Має позитивні результати роботи.

Згідно послужного списку о/№ НОМЕР_4 ОСОБА_1 , позивач має заохочення: відзнака НПУ - медаль 10 років сумлінної служби (наказ НПУ №710 о/с від 03.07.2020), відзнака НПУ - медаль 15 років бездоганної служби (наказ НПУ №839 о/с від 02.07.2021), відзнака Президента України За участь в Антитерористичній операції (Указ Президента України №53 від 17.02.2016).

Вказані обставини є обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, які повинні враховуватись дисциплінарною комісією під час застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що усупереч приписам частини другої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування відносно позивача було проведено не повно та не об`єктивно, без з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, без встановлення дійсних причин і умов його вчинення, а також за відсутності належних доказів встановлення вини позивача.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади є надзвичайно суворим видом стягнення і повинно застосовуватися зважено та в крайніх випадках. В свою чергу, у висновку службового розслідування відповідач зазначає ряд обставин, що можуть пом`якшити дисциплінарну відповідальність та про відсутність обставин, що можуть обтяжити відповідальність, але відповідачем не надано оцінку таким обставинам та не зазначено чому не можливо застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді: зауваження, догани, суворої догани, попередження про неповну службову відповідність, пониження у спеціальному званні на один ступінь. Відповідач не навів підстав, що можуть свідчити про таку тяжкість дисциплінарного проступку, яка відповідає такому суворому виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади.

Судова колегія зазначає, що розслідування випадків можливого вчинення поліцейським дисциплінарних правопорушень, що тягнуть за собою накладення такого виду дисциплінарного стягнення як "звільнення з посади", мають розслідуватися повно, всебічно та неупереджено і обов`язково з дотриманням високих стандартів доказування, притаманних, зокрема, кримінальному провадженню, а саме: поза розумним сумнівом (beyond a reasonabledoubt) оскільки можливими наслідками є обмеження основоположних прав особи.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки дисциплінарної комісії щодо порушення майором поліції Перелі О.Д. вимог Закону України "Про Національну поліцію", а також Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги та Правил етичної поведінки поліцейських, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є неспівмірним застосованому до позивача дисциплінарному стягнення з обсягом вини позивача.

Стосовно посилання відповідача на дискреційні повноваження керівника щодо вибору виду дисциплінарного стягнення, суд зазначає, що, дійсно, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, яким мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, та, з урахуванням установлених обставин, він має дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог ч. 2 ст. 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен перевірити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, пропорційно тощо.

До того ж, в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, згідно з якою на останнього покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 420/5368/18.

Натомість, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено наявності підстав, які є достатніми для застосування до позивача заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення з посади.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що висновки відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився в порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, абз. 2, 3 п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та Присяги поліцейського, є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу начальника ГУНП в Полтавській області № 277 від 20.02.2023 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи встановлення судом обставини звільнення позивача без законної підстави, майор поліції ОСОБА_1 (0102611) підлягає поновленню на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області з 21.02.2023.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова № 988).

Пунктом 2 Постанови № 988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку № 260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Враховуючи дату звільнення позивача зі служби (20.02.2023) та прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді (27.12.2023), кількість днів вимушеного прогулу складає 310 днів.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу II Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з довідкою УФЗБО ГУНП в Полтавській області від 08.08.2023 № 1056/115/29/09/01-2023 грошове забезпечення Перелі О.Д. складало: грудень 2022 року - 40985,94 грн; січень 2023 року - 20704,22 грн.

Таким чином, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції становило: (40985,94 грн + 20704,22 грн) : 62 календарні дні = 995,00 грн.

Отже середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 308450,00 грн. (310 х 995,00 грн.).

При цьому, судом встановлено, що наказом ГУНП в Полтавській області від 23.02.2023 № 98 о/с майора поліції Перелі Олександра Дмитровича призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, звільнивши його з посади заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції з 24.02.2023.

Відповідно до довідки УФЗБО ГУНП в Полтавській області від 21.12.2023 за вих. № 1893/115/29/09/01-2023 про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 24.02.2023 по 30.11.2023 (без врахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення) останньому нараховано та виплачено грошове забезпечення на загальну суму 254763,20 грн.

Згідно з довідкою УФЗБО ГУНП в Полтавській області від 21.12.2023 за вих. № 1894/115/29/09/01-2023 за період з 23.02.2023 по 30.11.2023 ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду на період дії воєнного стану (без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення) на загальну суму 50422,18 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.02.2023 по 27.12.2023 у розмірі 308450,00 грн., за виключенням суми виплаченого грошового забезпечення, отриманого позивачем за час перебування на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 (0102611) на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області з 21.02.2023 року підлягає негайному виконанню.

Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою в загальній сумі 7000,00 грн. понесених в суді апеляційної інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пунктів частини третьої статті 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із прибуттям сторін та їх представників належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2022 між Перелі Олександром Дмитровичем (Клієнт) та адвокатським об`єднанням "Юридичний Альянс" укладено Договір про надання правової допомоги та представництва б/н.

Відповідно до п. 1 Договору предметом даного договору є надання Адвокатським об`єднанням усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних їх прав та законних інтересів у цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних справах.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: Договір про надання правової допомоги та представництва від 20.06.2022 № б/н; акт про прийняття-передачі наданих послуг № 1/1 від 24.10.2023 з детальним описом наданих послуг адвокатом, квитанція до прибуткового касового ордера № 145 від 24.10.2023, ордер на надання правничої допомоги б/н від 20.06.2022, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю адвоката Книш С.І. серія ПТ № 1728.

Згідно вищевказаних документів вбачається, що позивачу надано послуги з правничої допомоги у загальному розмірі на суму 7000,00 грн.

Отже, вищевказані документи є належними доказами, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Дослідивши подані позивачем докази, враховуючи результат розгляду апеляційної скарги позивача на рішення суду першої інстанції, складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість та співмірність витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., понесених під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується належними доказами, а тому, такі витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Питання, пов`язані із розміром ставок судового збору, порядком сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України «Про судовий збір».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, яка діяла на момент подання позову та апеляційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті визначено ставки судового збору, відповідно до якої, за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Водночас, у даному випадку, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, у справах даної категорії судовий збір зі сторони не сплачується.

Тож, сплачений апелянтом судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. згідно з квитанцією № від 21.03.2023 року при зверненні із позовом та в сумі 1610 грн. 40 коп. згідно з квитанцією № від 18.07.2023 р. при зверненні з апеляційною скаргою, є помилково сплаченим судовим збором.

Процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, передбачені Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 25.09.2013 за № 1650/24182.

Так, відповідно до цього Порядку, орган, що контролює справляння надходжень бюджету складає та надає подання безпосередньо позивачу, який в свою чергу, після отримання останнього, звертається з особистою заявою про повернення коштів до органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача судового збору, сплаченого позивачем за подання позову та апеляційної скарги.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 року по справі № 440/3055/23 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а отже підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 по справі № 440/3055/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 277 від 20.02.2023 "Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності".

Поновити майора поліції ОСОБА_1 (0102611) на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області з 21.02.2023.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.02.2023 по 27.12.2023 у розмірі 308450 (триста вісім тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 00 грн., за виключенням суми виплаченого грошового забезпечення, отриманого позивачем за час перебування на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №2 Полтавського районного управління поліції.

Судове рішення в частині поновлення майора поліції ОСОБА_1 (0102611) на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області з 21.02.2023, звернути до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вулиця Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 28.12.2023 року