Справа № 480/12812/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Воловик С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості речового майна, яке не було отримане під час проходження військової служби;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при його звільненні з військової служби 17.10.2022 грошової допомоги на оздоровлення у розмірі грошового забезпечення за 2021 рік та 2022 рік;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2021 рік та 2022 рік;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки в розмірі 17 775,89 грн.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму не доплаченої щомісячної додаткової винагороди згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 - з 01 січня по 17 жовтня 2022 рік урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги військовослужбовцям після укладення ними першого контракту;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як військовослужбовцю після укладення ним першого контракту в сумі 16 218,00 грн.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.10.2022 по 23.11.2022 в розмірі 58 311, 40 грн. відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України.
Ухвалою суду від 06.12.2023 вказана позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків поданої позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
26.12.2023 позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви з клопотання про поновлення строку звернення до суду. Дане клопотання мотивоване тим, що тільки після отримання витягу з карток особового рахунку за 2022 рік позивач дізнався, що відповідачем при звільненні з військової служби останнього не було забезпечено повністю речовим забезпеченням та не виплачено грошової компенсації за нього, також не проведено остаточний розрахунок в повному обсязі, а саме не виплачено основні та додаткові види грошового забезпечення. Крім того, позивач неодноразово звертався із заявами (рапортами) щодо проведення належного розрахунку, однак відповідь отримував не вчасно та вибірково, що не давало можливості встановити в чому саме конкретно проявлялись протиправні дії в/ч НОМЕР_1 по відношенню до позивача та належним чином обґрунтувати позовні вимоги. На думку позивача, вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.
Розглянувши матеріали позову та доводи вказаного клопотання, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За приписами частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Однак підпунктом 18 пункту 1 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX (далі по тексту - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Разом з тим відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. N 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.
При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли уже за нової редакції положень статті 233 КЗпП України, в даному випадку підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, який в силу пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України, слід обраховувати з 01.07.2023, а тому вказаний строк закінчився 02.10.2023 (01.10.2023 припадає на вихідний день).
Отже, при визначенні початку строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушеного її права, а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Як зазначає позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду, лише після отримання витягу з карток особового рахунку за 2022 рік позивач дізнався, що відповідачем при звільненні з військової служби останнього не було забезпечено повністю речовим забезпеченням та не виплачено грошової компенсації за нього, також не проведено остаточний розрахунок в повному обсязі, а саме не виплачено основні та додаткові види грошового забезпечення. Крім того, позивач неодноразово звертався із заявами (рапортами) щодо проведення належного розрахунку, однак відповідь отримував не вчасно та вибірково, що унеможливлювало звернення позивача з даним позовом.
Доводи позивача про отримання лише 25.01.2023 витягу з карток особового рахунку за 2022 рік та 03.09.2023 відповіді на чергову заяву не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки отримання вищевказаних документів не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.
Посилання представника позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на те, що адвокатським об`єднанням неодноразово направлялись запити до відповідача, які залишались не розглянутими, та це унеможливлювало звернення до суду з даним позовом є безпідставними, оскільки позивач при зверненні з позовом до адміністративного суду у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом в порядку ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, остання надіслана засобами поштового зв`язку лише 28.11.2023, тобто більше ніж через рік після того, як позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушені права, тобто з пропуском строку на звернення до суду, визначеного нормами чинного законодавства.
Надаючи оцінку приведеним доводам, суд зазначає, що зміст поданого клопотання, як і зміст позовної заяви, не містить переконливих доводів з приводу того, що позивач, звертаючись до суду у листопаді 2023 року з порушенням строку звернення до суду, не мав реальної можливості звернутися до суду у строк встановлений законом.
За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.
Позивачем не використано надану йому можливість, не надано доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волі та пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами, що перешкоджали звернутися до суду в межах встановленого строку.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та не надав відповідних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.
За приписами частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.
Оскільки позов подано після закінчення встановленого законом строку та вказані причини пропущення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.
Разом з тим, ч. 8 ст. 169 КАС України передбачено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя С.В. Воловик