Справа № 260/5615/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2023 року м. Ужгород№ 260/5615/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник Волошин Л.Я.,

відповідача: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області Національної поліції України, представник - Яблонський О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 7 грудня 2023 року.

ОСОБА_1 звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Національної поліції України в якому просив:

- визнати протиправними і скасувати винесені Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області Накази №1533 від 26.06.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області» та №116 о/с від 28.06.2023 року «По особовому складу» про його звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення,

- поновити на посаді помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського РУП ГУПН в Закарпатській області,

- стягнути з Головного управління національної поліції в Закарпатській області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день його поновлення па службі,

- звернути до негайного виконання судове рішення в частині поновлення його на службі на посаді помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, та в частині стягнення на його користь з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Позовна заява аргументована тим, що 18 червня 2023 року позивач заступив на службу на посаді помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Ще з вчорашнього дня та під час проходження служби почував себе погано, мав скарги на помірну зубну біль, болі в області серця та високий артеріальний тиск. В зв`язку з наведеним приймав відповідні ліки. Про погане самопочуття повідомив колег по роботі. В стані алкогольного сп`яніння не перебував. До дисциплінарної відповідальності жодного разу не притягувався. В момент перевірки ініційованою працівником інспекції знаходився в кімнаті відпочинку.

Незважаючи на наведене працівником інспекції було ініційовано освідчення на предмет наявного стану алкогольного сп`яніння.

Перебуваючи в лікарні був освідчений приладом «драгер», не погоджуючись з результатом освідчення приладом «драгер, з метою підтвердження відсутності стану алкогольного сп`яніння позивач в тому ж закладі охорони здоров`я та за участі того ж самого лікаря здоров`я здав кров у двох зразках та в подальшому наполягав на проведенні судово медичної - токсикологічної експертизи.

Оскільки алкоголю не вживав, вважає, що жодного дисциплінарного проступку вчинено ним не було, а тому норми Закону України «Про національну поліцію» не порушував.

Додатково зазначає, що службове розслідування з приводу даного факту проведено з суттєвим порушенням норм закону, а обставини викладені у висновку є такими, що не відповідають дійсності.

На підставі наведеного просив позов задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, додатково пояснили, що відповідач при застосуванні стягнення у вигляді звільнення позивача не врахував всі норми Дисциплінарного статуту, в т.ч. не було відібрано поясненння від позивача та інших осіб присутніх в кабінеті при проведенні службового розслідування.

Додатково було подано заяву в якій просили допитати в якості свідків колег по роботі та безпосереднє керівництво для з`ясування всіх обставин справи.

Окремо було подано заяву про забезпечення доказів шляхом призначення судово-медичної експертизи, де просили поставити питання експертам щодо вмісту в відібраних зразках крові спирту етилового, наявність якого і зумовлює стан алкогольного сп`яніння.

Представник відповідача надав відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача є безпідставними (а.с. 32), оскільки службове розслідування проведено без порушенням норм закону, а обставини викладені у висновку відповідають дійсності. Окремо наголосив, що 18.06.2023р. саме лікарем було зроблено висновок про перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння, а вживання спиртовмісних лікарських препаратів не може виплинути на газоаналізатор «драгер» до показника - 0,92% проміле.

А тому, з огляду на дискреційність повноважень керівника звільнення зі служби є законним та правомірним.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до Ухвали при виклик свідків від 27 вересня 2023р. ( а.с. 116) під час розгляду справи були допитані: працівник Мукачівського РУП ГУПН в Закарпатській області, працівник УГІ ГУПН в Закарпатській області, Начальник кримінальної поліції Мукачівського РУП ГУПН в Закарпатській області та старший інспектор чергової частини сектору моніторингу Мукачівського РУП ГУПН в Закарпатській області.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в Національній поліції з листопада 2015р., з лютого 2021р. на посаді помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського РУП ГУПН в Закарпатській області. Дисциплінарних стягнень не має.

18 червня 2023 року позивач після отриманого інструктажу о 8 год. 00 хв. заступив на службу (добове чергування) на посаді помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області.

При заступанні на добове чергування ознаки алкогольного сп`яніння були відсутні, що додатково підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків безпосередніх колег та керівництва РУП ГУНП в Закарпатській області.

В подальшому близько 12 год 00 хв. позивач знаходився в кімнаті відпочинку та біля 13 год 00 хв. прибув до РУП працівник управління головної інспекції (УГІ), який зайшов в кімнату відпочинку та запропонував пройти медогляд на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», або в разі відмови від проходження такого медогляду на місці пройти такий у відповідному закладі охорони здоров`я.

Позивач повідомив, що ще з вчорашнього дня та під час проходження служби почував себе погано, також повідомив про скарги на помірну зубну біль, болі в області серця та високий артеріальний тиск.

Перебуваючи в медичній установі КНП «Лікарня святого Мартина» Мукачівської міської ради позивач при проходженні медичного огляду подув в прилад «Драгер» результат якого становив 0,92% проміле (та повторно 0,90% проміле). Не погоджуючись з таким результатом позивач забажав відібрати зразки крові для визначення наявності спирту етилового, що за наявності такого і зумовлює стан алкогольного сп`яніння.

Єдиним нормативним документом, що передбачає можливість застосовувати спеціальні технічні засоби в т.ч. "драгер" - це Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9.11.2015 року №1452/27858 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України.

Зазначеною Інструкцією визначено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння оформлення його результатів.

У відповідності до п. 6 Розділу І та п. 1,2,3 Розділу III Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, перелік яких затверджується Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, начальниками структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством

Таким закладом охорони здоров`я ОКНП «Закарпатський обласний наркологічний диспансер», а на території районів області це відповідні лікарі - наркологи районних лікарень, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції обов`язковий характер проходження медичного огляду на етап сп`яніння законодавством визначено лише для осіб, керуючих транспортними засобами - водіїв, а всі інші випадки проходження медичного огляду на стан сп`яніння - вживання психоактивних речовин, в тому числі алкоголю, є добровільними та проводяться виключно за добровільною згодою особи, яка оглядається.

Такий принцип добровільності надання психіатричної допомоги, до якої належить система наркологічних медичних закладів і наркологічних кабінетів в закладах охорони здоров`я, закріплено і ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу»

Дослідивши надане суду відео слід зазначити, що в позивача не було жодного порушення координації, почервоніння, тремтіння рук, порушення мови, поведінки, що не відповідає обстановці та інших ознак типового сп`яніння.

В той же час ні перед проведенням огляду на стан сп`яніння особа яка проводила огляд ні після огляду не інформувала особу, яка оглядалася на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та не надала сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (різні за змістом документи).

Також огляд на стан сп`яніння повинен проводитися в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Наведеного вище також зроблено не було.

Результати огляду на стан сп`яніння водія повинні зазначати в Акті огляду «на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів», який по причині не складання такого також відсутній в матеріалах справи.

На відео наданому суду відсутня інформація, хто саме відкривав упаковку з мундштуком, а також відсутня інформація хто зробив контрольний перевірочний тест драгера (з метою перевірки його точності та чистоти від парів алкоголю), який завжди повинен робитися в присутності двох незацікавлених свідків.

Перед проведенням огляду слід перевірити, щоб мундштук приладу "драгер" був щільно запакований. Особливу увагу слід звернути на те, чи відсутні на пакувальній плівці проколи гострими тонкими предметами, зокрема такими як шприц. Поширеною є схема вкраплення шприцом у мундштук спирту, який потім спотворює реальні результати огляду. Саме тому і передбачено здійснення попереднього "контрольного" продуву в присутності незацікавлених свідків.

На підставі наведеного слід зробити висновок, що освідчення за допомогою приладу "драгер" було проведено без дотримання вимог Інструкції.

В той же час встановлено, що перебуваючи в медичній установі КНП «Лікарня святого Мартина» Мукачівської міської ради позивач при проходженні медичного огляду забезпечив і відібрання зразків крові.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 липня 2023р. (а.с.70-71) доручено проведення судово-медичної токсикологічної експертизи експертам Закарпатського Обласного Бюро Судово - медичної експертиз та поставлено питання експертам щодо вмісту в відібраних зразках крові спирту етилового, що зумовлює стан алкогольного сп`яніння.

На виконання даної Ухвали суду було надано висновок експерта №1626 (а.с. 81-85,89), попередженого про кримінальну відповідальність, відповідно до якого етилового спирту в крові позивача не виявлено.

Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Працівник повинен пам`ятати, що аморальна поведінка, нерозбірливість і неохайність в особистих стосунках, відсутність навичок самодисципліни і розбещеність, балакучість і незібраність завдають непоправної шкоди його власній репутації і авторитету органів внутрішніх справ у цілому.

Наведене вище в сукупності з попередньо встановленими фактами повинно однаково застосовуватися як до позивача так і до відповідача.

Слід зауважити, що законодавцем чітко і однозначно передбачено (КЗпП України, ст.40 «Розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця»), що поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння призводить до звільнення.

У п. 25 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 зазначено, що за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння працівники можуть бути звільнені з роботи в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки.

Простим та дієвим способом встановлення факту перебування працівника на робочому місці у стані сп`яніння є саме складання Акту про встановлення факту перебування працівника на робочому місці у стані сп`яніння в якому має бути зазначено: дату та час його складання; місце складання із зазначенням адреси, поверху, робочого місця або іншого місця, де було виявлено правопорушника; посади та ПІП осіб, які складають та підписують акт, зовнішні ознаки сп`яніння, наприклад, різкий запах алкоголю, порушення мови та координації, надзвичайна балакучість, поведінка, яка не відповідає обстановці, погрози тощо;

В даному випадку такий Акт не складений не був.

Відповідно до п.2.1 Інструкції Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 12.03.2013, №230, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 року за №541/23073 передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є: порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно з п.8.1-8.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника ГУНП в Закарпатській області №1461 від 19.06.2023р було призначено службове розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків.

26.06.2023 року начальником ГУНП в Закарпатській області затверджено висновок службового розслідування.

Відповідно до п. 5.2. Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до п. 6.3.6. Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи (рядового та начальницького складу -РНС) письмового пояснення або за відсутності Акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зазначений висновок службового розслідування був затверджений без письмових пояснень позивача відібраних під час службового розслідування, оскільки тільки 19.06.2023р. розпочалося службове розслідування і позивач не запрошувався до дачі таких пояснень, що не заперечується сторонами. Пояснення, які знаходяться в матеріалах справи датовані 18.06.2023р.

Крім того, в межах службового розслідування (з 19.06.2023р. по 26.06.2023р.) не відібрано пояснення від осіб, які знаходилися безпосередньо з позивачем в кабінеті та могли підтвердити чи спростувати стан позивача безпосередньо до виклику на освідчення.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також) вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Приписами ч. 1-3, 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи: 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому склад)' органу поліції.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування, визначена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).

Згідно п. 1 розділу 11 Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що мас ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1, 13 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з мстою своєчасного, повного га об`єктивного зіпсування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання працівником Національної поліції службової дисципліни, неналежне виконання обов`язків поліцейського, має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування.

В контексті спірних правовідносин, Суд вважає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Вчинки, що можуть дискредитувати працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Однак підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стало затвердження висновку службового розслідування з порушеннями норм Інструкції «Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», відсутності Акту про встановлення факту перебування працівника на робочому місці у стані сп`яніння в якому має бути зазначено ряд реквізитів, а підстава перевірки позивача невідома навіть після з`ясування судом всіх обставин справи та відповідно не може розцінюватися судом як законна та нормативно передбачена.

Наказом МВС №440 від 23.05.2017 року затверджено «Інструкцію з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України», якою передбачено, що «Робота поліцейських (уповноважених службових осіб) добового наряду чергової служби органів (підрозділів) поліції або закладів освіти організовується в чотири зміни тривалістю 24 години кожна, крім випадків службової необхідності, зумовленої специфікою та особливостями роботи у відповідному органі (підрозділі) поліції або закладі освіти, а також може встановлюватися інший режим роботи відповідно до законодавства про працю.

Черговим чергової зміни та членам добового наряду чергової служби під час чергування відповідно до встановленого графіка відпочинку надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку тривалістю дві години вдень та дві години вночі» (п.12 Інструкції).

На підставі наведеного суд не бере до уваги посилання на те, що позивач знаходився в кімнаті відпочинку під час робочого дня та без належних на те підстав, оскільки перебування в кімнаті відпочинку не суперечить вищенаведеному.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.91 Закону №580, особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Тобто згідно з чинним законодавством робочий час поліцейських є ненормованим.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок). Так, відповідно до пп. з п. 1 даного Порядку він також застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період.

Відповідно до п.5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до довідки ГУНП в Закарпатській області про середню заробітну плату №561/106/5-23 від 11.07.2023, середньоденна заробітна плата становить 732,29 грн. (22335,02 + 22335,00 / 61), а середньомісячна заробітна плата 22334,84 грн. (732,29 * 61/2).

Відтак, загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 29.06.2023 по 27.11.2023 (152 дні), що підлягає виплаті на користь позивача, становить 111308,08 грн. При цьому, з вказаної суми слід відрахувати податки, збори та інші обов`язкові платежі, які повинні утримуватися із сум доходу поліцейського.

Відповідно до п. п.2, 3 ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. У зв`язку з чим рішення в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді та присудження виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 22334,84 грн. підлягає до негайного виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В контексті вказаних обставин суд також зазначає, що у пунктах 70 - 71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67).

Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ст. 77 ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжити всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отриманні з незалежних від нього підстав.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №1533 від 26 червня 2023 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського РУП ГУНП", яким було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Закарпатській області №116 о/с від 28 червня 2023 року "Про особовому складу", про звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області.

Поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управління Національної поліції в Закарпатській області на посаді помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області з 29 червня 2023 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 40108913) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 червня 2023 року по 27 листопада 2023 року у розмірі 111308,08 грн. (сто одинадцять тисяч тристо вісім гривень вісім копійок)

Рішення в частині поновлення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на службі в Головному управління Національної поліції в Закарпатській області на посаді помічника чергового чергової частини сектору моніторингу Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць у розмірі 22334,84 грн. (двадцять дві тисячі триста тридцять чотири гривні вісімдесят чотири копійок) підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк