Справа № 120/19375/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 грудня 2023 р. Справа № 120/19375/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, розглянувши в м. Вінниці матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Якушинецької сільської ради (, місцезнаходження: вул. Новоселів, буд. 1, с. Якушинці, Вінницький район, Вінницька область, 23222) про визнання неправомірними дій, бездіяльності, визнання протиправною та скасування довідки, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2023 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради (далі відповідач), у якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо створення та подання до судового органу довідки про наявність у громадянина ОСОБА_1 заборгованості по сплаті орендної плати від 07.12.2023 № 02-12/1986 та зобов`язання відповідача утриматись від вчинення таких дій у подальшому;

- визнати протиправною та скасувати довідку відповідача від 07.12.2023 № 02-12/1986;

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача у справі щодо невизнання та незастосування ним під час здійснення своїх повноважень основ державного суверенітету України проголошених 16.07.1990 Декларацією про державний суверенітет та 24 серпня 1991 року Актом проголошення незалежності України, введених в дію відповідними законами з 03.08.1991 по 01.12.1991 та схвалених 01.12.1991 всенародним голосуванням;

- зобов`язати відповідача при здійсненні своїх повноважень безумовно дотримуватися основ державного суверенітету України, проголошених 16.07.1990 року Декларацією про державний суверенітет та 24 серпня 1991 року Актом проголошення незалежності України, введених в дію відповідними законами з 03.08.1991 по 01.12.1991 роки та схвалених 01.12.1991 всенародним голосуванням та не застосовувати у своїй діяльності і при здійсненні своїх повноважень норми права які суперечать основам державного суверенітету України то волі Українського народу;

- встановити відсутність у відповідача компетенції та повноважень на створення та розповсюдження інформації про наявність або відсутність заборгованості по сплаті орендної плати за використання земельних ділянок юридичними та/або фізичними особами, з якими сільська рада не перебуває у договірних відношеннях та не є орендодавцем;

- встановити відсутність у відповідача компетенції та повноважень на створення та подання до державних податкових органів інформації про орендарів земельних ділянок (юридичних та/або фізичних осіб) з якими сільська рада не перебуває у договірних відношеннях та не є орендодавцем.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що заяву належить повернути на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що у провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 128/789/17 за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах Якушинецької сільської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за оренду земель комунальної власності.

Ухвалою суду від 28.11.2023, постановленою у вказаній господарській справі, у Якушинецької сільської ради витребувано відомості щодо сплати ОСОБА_1 орендної плати за договорами оренди земельних ділянок та розміру заборгованості з орендної плати, яка за ним рахується.

Відтак на виконання вимог вищезазначеної ухвали відповідач надав Господарському суду Вінницької області довідку за № 02-12/1986 від 07.12.2023, яку позивач вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню через недостовірність зазначених у ній відомостей та відсутність у відповідача повноважень щодо створення та подання до суду таких довідок.

Водночас, на думку позивача, вказана довідка є індивідуальним актом та підпадає під визначення, наведене у п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За визначеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок наведений, серед іншого, у постанові ВП ВС від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 20.11.2018 у справі № 911/44/17 та від 08.04.2020 у справі № 463/6961/18.

Як видно з матеріалів позовної заяви, на сьогодні між позивачем ОСОБА_1 та Якушинецькою сільською радою інсує спір щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності, який вирішується Господарським судом Вінницької області у справі № 128/789/17.

Саме на виконання ухвали суду у вказаній справі Якушинецька сільська рада оформила довідку за № 02-12/1986 від 07.12.2023, з якою позивач не погоджується та яку просить суд скасувати в порядку адміністративного судочинства, одночасно визнавши неправомірними дії відповідача щодо її складання та подання до суду.

Втім, на переконання суду, за своєю природою відносини, які склалися між сторонами в цій частині, не можуть вважатися публічно-правовими та мають очевидний приватно-правовий характер, оскільки виникли між ними як між учасниками договірних відносин щодо використання земель комунальної власності.

І хоча позивач заперечує наявність у нього статусу орендаря, що можна побачити зі змісту позовної заяви, суд виходить з того, що це питання є предметом дослідження у вищезазначеній господарській справі, яка на сьогодні розглядається Господарським судом Вінницької області.

Суд наголошує , що необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Проте у цьому випадку Якушинецька сільська рада не є суб`єктом владних повноважень у розумінні положень КАС України та не виконує окремих владних управлінських функцій або делегованих повноважень під час оформлення довідки за № 02-12/1986 від 07.12.2023.

Відповідні оскаржувані дії, по-перше, вчинені не як суб`єктом владних повноважень, а як орендодавцем земельних ділянок, який від імені територіальної громади розпоряджається землями комунальної власності та захищає свої права та інтереси у приватноправових відносинах, пов`язаних із наданням земель комунальної власності у користування. А, по-друге, такі дії вчинені відповідачем на виконання вимог суду, які є обов`язковими до виконання, у зв`язку з розглядом господарської справи, в межах якої і буде надаватися оцінка вищевказаній довідці.

Отже, виходячи зі змісту позовних вимог в цій частині та з урахуванням характеру правовідносин між сторонами, суд вважає, що позивач прагне захистити приватні права та інтереси, а не права та інтереси у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Відтак, оскільки спір в цій частині позовних вимог стосується приватноправових відносин, їх розгляд та вирішення з урахуванням суб`єктного складу має здійснюватися у порядку господарського судочинства.

При цьому суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що довідка за № 02-12/1986 від 07.12.2023 є індивідуальним актом в розумінні положень КАС України.

Суд зазначає, що індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС України).

За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні до правозастосовних.

Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на викладене акт застосування норм права (індивідуальний акт) індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує своєї дії фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 640/30222/20 від 23.06.2021.

Судом встановлено, що листом від 07.12.2023 за № 02-12/1985 Якушинецька сільська на виконання вимог ухвали Господарського суду Вінницької області від 28.11.2023 у справі № 128/789/17 повідомила про те, що у запитуваний судом період по даний час від ОСОБА_1 та/або Фермерського господарства "Родина Щетиніних шлях до комунізму" кошти з орендної плати за спірні земельні ділянки по договорам оренди на рахунки Якушинецької сільської ради не надходили. До листа додано таблицю (довідку) заборгованості по сплаті орендної плати за орендовані земельні ділянки ОСОБА_1 за період з 2012 року і дотепер (вих. № 02-12). Жодних інших документів, датованих 07.12.2023, матеріали справи не містять.

Ознайомившись з вказаними листом і таблицею суд доходить висновку, що вони не є документами, які містять норми права загальної або індивідуальної дії та не можуть створювати нових правових норм чи доповнювати/змінювати законодавство. Вказані матеріали надані на виконання вимог ухвали суду не мають обов`язкового характеру для позивача.

Разом з тим, як свідчить зміст листа та таблиці, вони лише містять певну інформацію та не є документами, зокрема рішенням ради, якими вирішено питання щодо прав та обов`язків позивача, його законного інтересу або ж зобов`язуючими до вчинення певних дій.

Відтак суд вважає, що лист Якушинецької сільської ради від 07.12.2023 № 02-12/1985 та додана до нього таблиця (довідка) не можуть вважатись індивідуальним актом в розумінні норм КАС України, оскільки носять суто інформативний характер та не створюють для позивача обов`язкових наслідків.

Враховуючи викладене, оскільки оскаржуваний позивачем лист та таблиця (довідка) не є актом індивідуальної дії, не містить вимог та приписів, які є обов`язковими для виконання позивачем, не стосуються його прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а спір між сторонами виник з приватноправових відносин, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо створення та подання до суду довідки від 07.12.2023 № 02-12/1986 та скасування такої довідки не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а можуть бути предметом оскарження за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 171 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Водночас частиною четвертою статті 172 КАС України встановлено пряму заборону на об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відтак суд доходить висновку, що позивач порушив правила об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 171, 172, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Якушинецької сільської ради про визнання неправомірними дій, бездіяльності, визнання протиправною та скасування довідки, зобов`язання вчинити дії повернути особі, яка подала позовну заяву, разом з доданими до заяви документами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена та підписана суддею 29.12.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович