Справа № 200/6411/23
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року Справа№200/6411/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про: визнання протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.11.2023 року №59 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.11.2023 року №59 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він 27.10.2023 року звернувся через Портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області та прийнято рішення №59 про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у 30 років. Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач безпідставно не зарахував до його страхового стажу в повному обсязі період підприємницької діяльності з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року, оскільки позивачем не були надані докази сплати страхових внесків за вказаний період.

Позивач наголошує, що не має об`єктивної можливості надати зазначені документи, оскільки фізично ними не володіє, натомість Держава Україна повинна була у силу своїх зобов`язань вжити заходів щодо збереження інформації, якою розпоряджалися органи державної влади, зокрема податкові та пенсійні, а фізична особа вправі розраховувати на дотримання державою власних принципів та нормативної визначеності щодо дій у ситуації, коли володілець інформації та документів не може надати їх копії. Відсутність у позивача будь-якої заборгованості зі сплати обов`язкових платежів при здійсненні підприємницької діяльності (протилежного відповідачем не доведено) вказує на її своєчасну сплату. Згідно Довідки про зняття з обліку платника податків від 27.12.2005 року №8350/Р Слов`янської ОДПІ №2 Донецької області позивач не має заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових) платежів. На думку позивача приймаючи спірне рішення відповідач не навів жодної інформації про наявність заборгованості позивача за платежами до Пенсійного фонду України чи державного бюджету України. Так відсутність заборгованості перед податковим та пенсійним органами свідчить про сплату позивачем всіх необхідних платежів під час провадження підприємницької діяльності. Позивач вважає, що він належними доказами підтвердив, а Відповідач не спростував, сплату всіх необхідних платежів в період провадження підприємницької діяльності (страхових внесків), які необхідні для зарахування цього строку до страхового стажу.

З огляду на зазначені обставини позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що позивач 27.10.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідно до Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення № 59 від 01.11.2023 року про відмову у призначенні пенсії. Відповідач наголошує, що позивачем на виконання Порядку № 22-1 не подано документів, які б підтверджували, здійснення ним підприємницької діяльності у період з 20.04.1994 року по 31.12.2003 року, а згідно довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості щодо сплати страхових внесків (єдиного внеску) фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 року по 27.12.2005 року в сумі, яка є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок, тому підстав для врахування зазначених періодів до страхового стажу не має.

Відповідач вказує, що згідно поданих документів страховий стаж позивача становить 23 роки 23 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 10587.

Зважаючи на викладені обставини відповідач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є правомірним та таким, що ґрунтується на Конституції, законах України та роз`яснювальних листах Пенсійного фонду України, а відтак адміністративний позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримано заявлені позовні вимоги та наведено заперечення стосовно тверджень відповідачів, викладених у відзивах.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року у задоволенні заяви представника позивача адвоката Шумейко Ярослава Віталійовича про виклик свідка у справі № 200/6411/23 відмовлено, у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Шумейко Ярослава Віталійовича про розгляд справи № 200/6411/23 за правилами загального позовного провадження відмовлено, витребувано у позивача докази сплати страхових внесків у період з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року, докази того що позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, свідоцтво про сплату єдиного податку або спеціальний торговий патент, або патент про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідку про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування, витребувано у Головного управління ДПС у Донецькій області письмові пояснення стосовно на якій системі оподаткування перебував ОСОБА_1 у період з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року, докази сплати страхових внесків ОСОБА_1 у період з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області письмові пояснення стосовно на якій системі оподаткування перебував ОСОБА_1 у період з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року, докази сплати страхових внесків ОСОБА_1 у період з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року.

На виконання вимог ухвали суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано лист від 19.12.2023 року № 0500-0902-7/110394, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 перебував на обліку, як фізична особа-підприємець в управлінні Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області з 26.04.1994 року. Дата припинення підприємницької діяльності за даними Єдиного державного реєстру 26.10.2023. Військова агресія російської федерації проти України та в подальшому окупація Лиманської ОТГ унеможливили здійснення загальної евакуації документів та архівного фонду Головного управління, через що відсутні будь-які паперові документи, підтверджуючі нарахування та сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхувальниками та систему оподаткування. Річні звітні відомості за 1999-2000 роки надані з кодом типу ставки «1» («найманий працівник»), звітні відомості за 2003-2004 роки надані з кодом типу ставки «14» на загальній системі оподаткування. Інформація щодо поданих звітів ОСОБА_1 за 2001-2002, 2005 роки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб) відсутня. В реєстрі застрахованих осіб наявна інформація щодо нарахованого доходу фізичній особі-підприємцю за періоди 01.1999-12.1999, 03.2000, 06.2000, 09.2000, 07-09.2003, 04-12.2004. Також повідомлено, що відповідно до статті 24 Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Система персоніфікованого обліку в Україні запроваджена з липня 2000 року, в тестовому режимі з 1998-1999 років. У зв`язку з відсутністю будь-яких паперових документів, підтверджуючих нарахування та сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страхувальниками та систему оподаткування за період до 01.01.2004 року надати інформацію щодо розміру сплачених страхових внесків ФОП ОСОБА_1 з 26.04.1994 по 31.12.2003 роки неможливо. Згідно з даними обліку сплати страхових внесків ФОП ОСОБА_1 подав звіт Додаток 25 «Розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2004 рік», нараховано та сплачено страхові внески у сумі 72,00 грн. Відповідно до картки особового рахунку платника страхових внесків ФОП ОСОБА_1 станом на 01.11.2023 заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відсутня.

Листом від 20.12.2023 року № 2367/5/05-99-21-17 Головне управління ДПС у Донецькій області повідомило суд, що за даними ІКС «Податковий блок» ОСОБА_1 перебував на податковому обліку як фізична особа підприємець з 26.04.1994 року, знятий з обліку як платник податків 27.12.2005 року, але продовжує обліковуватися як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності не завершено. Інформації про систему оподаткування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 у період з 26.04.1994 року по 27.12.2005 року, відповідно до даних ІКС «Податковий блок» відсутня. Стосовно сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 1994 - 2005 роки, повідомило, що відповідно до Закону України № 406-VІІ від 04.07.2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» Міністерство доходів і зборів України розпочало процедуру адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01 жовтня 2013 року, тобто до 01 жовтня 2013 року адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснювалось Пенсійним фондом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом у формі ІD-картки № НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що 27.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи екстериторіальний принцип заява позивача від 27.10.2023 року про призначення пенсії була передана на розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

01.11.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення № 59 про відмову у призначенні пенсії.

Згідно рішення зазначено, що вік позивача становить 60 років 1 місяць 18 днів, страховий стаж позивача становить 23 роки 23 дні. Відповідно до поданих документів до страхового стажу зараховано усі періоди.

Позивач не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 01.11.2023 року № 59, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

При цьому пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Як встановлено судом вище, позивач досяг 60 років 09.09.2023, а тому для призначення позивачу пенсії за віком необхідно наявність страхового стажу не менше 30 років.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу П Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на вказане до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків;

- з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків;

- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК);

- з 01 травня 1993 для осіб, які обрали загальний спосіб оподаткування, період провадження підприємницької діяльності до 01 липня 2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків, а з 01 липня 2000 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням загальної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

При обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з Законом № 1058-IV за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, береться за основу отриманий ними дохід за відповідний місяць (частина третя статті 20 Законом № 1058-IV).

Обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та/або подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Судом згідно з розрахунку стажу встановлено, що до страхового стажу позивача частково зараховано період здійснення підприємницької діяльності з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року, а саме зараховано періоди з 01.01.1999 року по 31.12.1999 року (1 рік), 01.03.2000 року по 31.03.2000 року (1 місяць), з 01.06.2000 року по 30.06.2000 року (1 місяць), з 01.09.2000 року по 30.09.2000 року (1 місяць), з 01.07.2003 року по 30.09.2003 року (3 місяці), з 01.04.2004 року по 31.12.2004 року (27 дні).

Як встановлено судом, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 59 від 01.11.2023 року, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, мотивовано відсутністю в позивача необхідного страхового стажу 30 років, оскільки відповідач не зарахував до страхового стажу позивача періоди ведення підприємницької діяльності з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року зараховані частково, у зв`язку з відсутності доказів сплати позивачем страхових внесків.

Суд наголошує, що позивач на підтвердження наявності підстав для зарахування періодів заняття підприємницькою діяльністю надав до органу ПФУ свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, довідку про зняття з обліку платника податків № 8350/Р від 27.12.2005 року, лист Головного управління ДПС у Донецькій області № 5494/6/05-99-24-17 від 26.10.2023 року.

Згідно довідки про зняття з обліку платника податків № 8350/Р від 27.12.2005 року визначено, що платник податків ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), у зв`язку з ліквідацією за рішенням власника від 25.01.2005 року, знятий з податкового обліку 27.12.2005 року.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Донецькій області № 5494/6/05-99-24-17 від 26.10.2023 року було зазначено, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС «Податковий блок» (Далі - ІКС) станом на 25.10.2023 ОСОБА_1 перебував на податковому обліку як фізична особа - підприємець з 26.04.1994, знятий з обліку як платник податків 27.12.2005, але продовжує обліковуватись як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності не завершено. Додатково повідомлено, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань до контролюючого органу 02.05.2019 року надійшла інформація включення відомостей про фізичну особу підприємця, відомості про державну реєстрацію припинення не надходило. Починаючи з 01.01.2013 введено в експлуатацію ІКС «Податковий блок» на виконання наказу Державної податкової служби України від 24.12.2012 № 1197 «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок». Відповідно до даних ІКС «Податковий блок» відсутня інформація про систему оподаткування фізичної особи підприємця ОСОБА_1 у період з 26.04.1994 року 27.12.2005. Згідно з переліком територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами), м. Лиман включено до Переліку територій активних бойових дій. Доступ до облікової справи фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не є можливим. Інформаційні системи, які використовувалися органами державної податкової служби до 2013 року, велися на локальних серверах. На теперішній час доступ до інформації щодо сплати податків і зборів у період здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 1994-2005 відсутній. Одночасно з цим повідомляємо, що зазначений платник станом на вказану дату не має відкритих карток особових рахунків за відповідними кодами економічної класифікації видатків та позабюджетних платежів. Відповідно до даних ІКС «Податковий блок» станом на 25.10.2023 ОСОБА_1 податкового боргу не має. Стосовно сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі повідомляємо що відповідно до Закону України №406-УІІ від 04.07.2013 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» Міністерство доходів і зборів України розпочало процедуру адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01 жовтня 2013 року. Стосовно надання інформації про стан розрахунків з бюджетом, та інформації про сплату торгових патентів, фіксованих податків та платежів з 26.04.1994 року по 27.12.2005 року повідомлено, що зберігання особових рахунків платників податків і зборів (обов`язкових платежів) згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5 становить 5 років.

Проте, суд зазначає, що вказаний лист та довідка не містить інформації про сплату страхових внесків.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у відповідача не було правомірних підстав для зарахування до страхового стажу для призначення пенсії позивачу періодів підприємницької діяльності позивачки, без отримання додаткових документів на підтвердження сплати страхових внесків, або відсутності заборгованості з їх сплати у періоди перебування фізичної особі підприємця на загальній системі оподаткування до 01 липня 2000 року потребують підтвердження сплати страхових внесків.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи представником позивача були надані документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість від 14.08.1997 року НВ №458222, патент НОМЕР_3 , виданий Державною податковою адміністрацією України 01.12.1998 року, свідоцтво про сплату єдиного податку суб`єктом малого підприємства фізичною особою від 25.09.2000 року серії АА № 037358, заяву на право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності від 14.09.2000 року, ліцензію на здійснення торгової діяльності від 11.03.1997 року № 062, ліцензію серії ЛА № 006376 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, квитанції про сплату патенту, квитанції про сплату єдиного податку, квитанції про сплату внесків до Пенсійного фонду України, квитанції про сплату акцизного податку.

Також надано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.11.2023 року №0500-0606-8/97867, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 перебував на обліку, як фізична особа-підприємець в управлінні Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області з 26.04.1994 року. Дата припинення підприємницької діяльності за даними Єдиного державного реєстру 26.10.2023 року. За інформацією, яка міститься в реєстрі страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ФОП ОСОБА_1 надана звітність за 1999, 2000 року за себе і найманого працівника з кодом типу ставки «1» («найманий працівник»), за 2003, 2004 року звіт за себе з кодом типу ставки «14» - на загальній системі оподаткування. Інформації щодо поданих звітів ФОП за 2001 2002 та 2005 роки в реєстрі страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня. У зв`язку з відсутністю будь - яких паперових документів, підтверджуючих нарахування та сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та систему оподаткування за період до 01.01.2004 року надати інформацію щодо розміру сплачених страхових внесків ФОП ОСОБА_1 з 26.04.1994 року по 31.12.2003 року неможливо. Згідно даними обліку сплати страхових внесків ФОП ОСОБА_1 подав звіт Додаток 25 «Розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за 2004 рік», нараховано та сплачено страхові внески у сумі 72,00 грн. Відповідно до картки особового рахунку платника страхових внесків ФОП ОСОБА_1 станом на 01.11.2023 заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відсутня.

Крім того надано лист Головного управління ДПС у Донецькій області від 06.12.2023 року № 6493/6/05-99-24-17 з аналогічним змістом листа від 26.10.2023 року № 5494/6/05-99-24-17.

Проте, суд при прийнятті рішення не враховує зазначені вище докази, оскільки, вони не розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та не були підставою для прийняття рішення від 01.11.2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу.

Однак суд зазначає, що приписами п. 1.8 Порядку № 22-1 визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.

Відповідно до пункт 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі по тексту - Порядок № 22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. При прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку .

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (пункт 4.2 Порядку № 22-1).

Суд наголошує, що зі спірного рішення про відмову у призначення пенсії не вбачається, що відповідач повідомив позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, вказана бездіяльність на думку суду є порушенням вимог пункту Порядку 22-1, яким позивача позбавлено права надати додаткові документи на підтвердження факту сплати страхових внесків.

Суд вважає, що відповідачем вчинено протиправна бездіяльність в частині не повідомлення позивача про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії.

В свою чергу такі дії відповідача привели до прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії від 01.11.2023 року №59.

Таким чином, суд приходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.11.2023 року №59, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд вертає увагу, що реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнято Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження- це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визнавати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

За приписами ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що зобов`язавши відповідача врахувати періоди роботи позивача до пільгового стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

В той же час ч. 2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Таким чином, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на вище зазначене, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача в даній справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 27.10.2023 року надавши позивачу відповідний термін для надання додаткових документів на підтвердження періоду ведення підприємницької діяльності з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині не повідомлення ОСОБА_1 про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, визнання протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.11.2023 року №59 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.10.2023 року надавши позивачу відповідний термін для надання додаткових документів на підтвердження періоду ведення підприємницької діяльності з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляну те, що підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом стала протиправна бездіяльність та протиправне рішення відповідача, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір в розмірі 858,88 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.11.2023 року №59 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині не повідомлення ОСОБА_1 про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01.11.2023 року №59 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про призначення пенсії від 27.10.2023 року надавши позивачу відповідний термін для надання додаткових документів на підтвердження періоду ведення підприємницької діяльності з 20.04.1994 року по 27.12.2005 року з урахуванням висновків суду викладених у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 27 грудня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська