Справа № 560/13837/23
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 5.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2023 №38.

В обґрунтування позову вказує, що відповідно до пункту 5.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2023 №38 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини з 19.02.2023 позивачу припинена виплата грошового забезпечення. Вважає зазначений наказ протиправним, оскільки прийнятий у зв`язку з самовільним залишенням військової частини до внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що виключає призупинення грошового забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 01.08.2023 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що відповідно до пункту 2.3.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 накази по стройовій частині видаються з питань, пов`язаних з переміщенням військовослужбовців та працівників (крім державних службовців) протягом доби. За змістом пункту 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності військовослужбовця на службі без поважних причин одну добу і більше; грошове забезпечення військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. Згідно із пунктом 4 Розділу І Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 облік особового складу організовується і ведеться на підставі зокрема наказів про стройовій частині. Зазначає, що самовільне залишення частини або місця служби є однією з формою відсутності військовослужбовця на службі, причини такої відсутності відображуються у персональному та штатно-посадовому обліку військовослужбовців, порядок ведення яких передбачено зазначеною Інструкцією. Підставою для відображення даних у обліку є наказ командира військової частини по стройовій частині. Усупереч зазначеному позивачем у позовній заяві, видання командирами військових частин наказів по стройовій частині з метою обліку особового складу, зокрема з метою фіксації правових статусів військовослужбовців, відсутніх на службі (перебування у відпустці, у відрядженні, у лікувальному закладі, самовільне залишення частини або місця служби, перебування у полоні та ін) чинним законодавством прямо передбачено і є обов`язком, а не правом командира військової частини. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 38 від 22.02.2023 позивачу військова служба не призупинялася. Вказує, що частина 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" регламентує питання призупинення військової служби військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, а не обліку таких військовослужбовців. Тому, наказ про стройовій частині, в якому констатовано факт самовільного залишення позивачем місця служби, - з метою обліку такого факту не порушує вимоги частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку з призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2022 № 190 позивач з 22.09.2022 вибув на лікування до міської лікарні м. Ізюм Харківської області.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2022 №181-РС позивач у порядку підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період) увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження командира військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.02.2023 № 36 позивач прибув та приступив до виконання службових обов`язків з госпіталю до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 після лікування та з 21.02.2023 зарахований на продовольче забезпечення за нормою №1.

Відповідно до пункту 5.9. наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 №38 позивачу, як незаконно відсутньому на службі, з 19.02.2023 припинена виплата грошового забезпечення з дня самовільного залишення. Цим же наказом позивач знятий з продовольчого забезпечення за нормою №1 з 22.02.2023. Підстава: рапорт майора ОСОБА_2 від 22.02.2023 №1083/5.

Актом від 08.03.2023 за результатами службового розслідування в діях позивача встановлена наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України та запропоновано командиру 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 в термін до 08.03.2023 підготувати, а заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення - начальнику відділення направити до територіального управління ДБР про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення.

Вважаючи протиправним пункт 5.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2023 №38, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом частини 2 і 3 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою цієї статті обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

За змістом пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 9 розділу І Порядку №260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні.

Згідно з вимогами пункту 15 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Підставою звернення до суду слугував пункту 5.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 №38 про припинення виплати позивачу грошового забезпечення з дня самовільного залишення військової частини з 19.02.2023.

Разом з тим, відповідно до пункту 24.5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2023 №36 позивач прибув і приступив до виконання службових обов`язків з госпіталю до пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 після лікування з 21.02.2023.

Отже, спірним наказом відповідач припинив виплату позивачу грошового забезпечення з дати (19.02.2023), коли позивач не перебував на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 . Зазначене підтверджується наказом від 20.02.2023 №36, яким встановлене прибуття позивача до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідач не довів правомірність наказу щодо припинення виплати з 19.02.2023 позивачу грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягується.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнання протиправним та скасування пункт 5.9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.02.2023 №38 щодо позбавлення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення з 19.02.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук