Справа № 932/11309/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/932/319/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Білій Т.П.,

за участю представника позивача Мельника Д.П. ,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Вишневського А.А.,

перекладача Болотникової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина російської федерації,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2023 року позивач ГУДМС України в Дніпропетровській області звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та поміщення до ПТПІ для забезпечення видворення за межі території України. Вимоги обгрунтовані тим, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 здійснив в`їзд на територію Україну 14.04.2021 року за паспортним документом 65 № НОМЕР_1 зі строком дії з 20.06.2016 року 20.06.2021 року та з того часу з України не виїжджав. В`їзд на територію України було здійснено на підставі ч.14 ст. 4 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» . Відповідач документований посвідкою ГУ ДМС на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 20.01.2021 року строком дії до 06.01.2022 року. Для продовження дії посвідки до ДМС не звертався. Втративши підстави для подальшого перебування на території України, ОСОБА_1 ухилився від виїзду, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував, за отриманням посвідки на проживання не звертався. За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 004899 від 23.03.2023 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства за ч.1 ст. 203 КУпАП, постановою серії ПН МДН № 004890 від 23.03.2023 року накладено штраф в розмірі 1700 грн. Адміністративний штраф не сплачений. Відносно відповідача 23.03.2023 року прийнято рішення № 5 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України до 21.04.2023 року, з яким він ознайомлений. Оскільки відповідач не виконав рішення про повернення, то 19.12.2023 року відносно відповідача складений протокол за ч.3 ст. 203 КУпАП , ухвалено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн., винесено рішення про примусове видворення з України № 20 від 19.12.2023 року. Тому позивач просить суд затримати відповідача ОСОБА_1 та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В судовому засіданні представник позивача Мельник Д.П. підтримав позов, на його задоволенні наполягав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , пояснив, що він давно мешкає в Україні, є особою пенсійного віку, має родину одружений на громадянці України, має у приватній власності квартиру у м.Дніпрі, має реєстраційний номер облікової картки платника податків з датою реєстрації 26.07.2016 року, має діючий внутрішній паспорт громадянина російської федерації безстроковий , дія закордонного паспорту громадянина російської федерації закінчилася в червні 2021 року, він своєчасно звернувся до консульства російської федерації в Харкові в 2021 році, через велику чергу був записаний до електронної черги на березень 2022 року. В зв`язку з війною паспорту не отримав. Перший штраф за постановою від 23.03.2023 року сплатив, про що є відповідна квитанція. В Україні є родичі, його батьки з України. Тому має бажання жити в Україні на постійній основі. Наразі не має можливості оформити закордонний паспорт з загальновідомих причин. Проти позову заперечує, оскільки його особу ідентифіковано.

Представник відповідача Вишневський А.А. позицію відповідача підтримав , в задоволенні позову просив суд відмовити з огляду на безпідставність позову, оскільки особу відповідача ідентифіковано діючим паспортом громадянина рф та це не заперечує представник позивача. Посвідку відповідач не продовжив через об`єктивні причини.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами частини сьомої статті 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Згідно з ч. 4 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Судом встановлено з матеріалів адміністративної справи, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,прибув на територію України 14.04.2021 року.

Громадянин російської федерації ОСОБА_1 здійснив в`їзд на територію Україну 14.04.2021 року за паспортним документом 65 № НОМЕР_1 зі строком дії з 20.06.2016 року 20.06.2021 року та з того часу з України не виїжджав. В`їзд на територію України було здійснено на підставі ч.14 ст. 4 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» . Відповідач документований посвідкою ГУ ДМС на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 20.01.2021 року строком дії до 06.01.2022 року. Для продовження дії посвідки до ДМС не звертався.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 004899 від 23.03.2023 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства за ч.1 ст. 203 КУпАП, постановою серії ПН МДН № 004890 від 23.03.2023 року накладено штраф в розмірі 1700 грн. Адміністративний штраф не сплачений. Відносно відповідача 23.03.2023 року прийнято рішення № 5 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України до 21.04.2023 року, з яким він ознайомлений. Оскільки відповідач не виконав рішення про повернення, то 19.12.2023 року відносно відповідача складений протокол за ч.3 ст. 203 КУпАП , ухвалено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн., винесено рішення про примусове видворення з України № 20 від 19.12.2023 року.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).

Частиною третьою статті 9 Закону №3773-VI встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до пп. 1 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. №150 (далі Порядок №150), іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи у разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Частиною першою статті 26 Закону №3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону №3773-VI).

Частиною четвертою статті 30 Закону №3773-VI встановлено, що Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За приписами частини восьмої статті 30 Закону №3773-VI положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

За приписами статті 31 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Вказані положення Закону №3773-VI кореспондуються з положеннями Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за №806/21119.

Статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачені особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Частиною 11 статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

На час розгляду судом справи по суті позовних вимог і до набрання рішенням суду законної сили іноземець або особа без громадянства утримується у спеціально обладнаному для таких цілей приміщенні органу (підрозділу) охорони державного кордону, органу Служби безпеки України, який її затримав, або у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (ч.18 ст.289 КАС України).

Із аналізу наведених норм слідує, що до іноземця або особи без громадянства, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення, може бути застосовано такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України, лише за наявності однієї або декількох умов, серед яких:

- наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі;

- у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, за обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області, громадянин російської федерації ОСОБА_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту , набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відносно останнього відсутня.

За фактом порушення строку перебування в Україні уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 004899 від 19.12.2023 року, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства за ч.3 ст. 203 КУпАП, постановою серії ПН МДН № 005834 від 19.12.2023 року накладено штраф в розмірі 1700 грн.

Рішенням № 20 від 19.12.2023 року начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Дніпропетровській області Комковим П. вирішено примусово видворити за межі території України відповідача. З рішенням відповідач ознайомлений під особистий підпис.

Рішенням від 19.12.2023 року начальника управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 відповідача поміщено до Миколаївського ПТПІ з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Як встановлено під час розгляду справи судом, обґрунтованими є підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України, оскільки не має діючого документу на виїзд з території України.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до відповідних державних органів із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які би свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За встановлених обставин та з огляду на факт проживання відповідача на території України без документів на право проживання, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 203 КУпАП, враховуючи відсутність у відповідача належного паспортного документу для виїзду з території України, законного джерела заробітку та не виконання ним добровільно рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну, тому наявні підстави для подальшого видворення за межі території громадянина рф ОСОБА_1 та застосування судом такого заходу як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Водночас, суд зазначає, що аналіз сукупності зазначених обставин вказує на те, що затримання відповідача є необхідним та виправданим за наведених умов, останнє дозволить компетентним органам в установленому порядку здійснити відповідні процедури видворення щодо відповідача, попередньо ідентифікувавши його особу та країну його походження.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не отримано на день розгляду справи статусу біженця, у нього відсутній документ, який дає право виїхати за межі України, що свідчить про те, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Однак суд визначає строк затримання та поміщення до ПТПІ три місяця, які є, на думку суду, достатнім строком для ідентифікації особи та видворення за межі території України.

Відповідно до положень ч. 19 ст. 289 КАС України за подачу позовних заяв, передбачених даною статтею, судовий збір не справляється, а отже підстав для розподілу витрат пов`язаних з розглядом справи не має, оскільки вони сторонами не були понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 9,7 2-77, 90, 229, 241, 246, 289, 371 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина російської федерації задовольнити частково.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три місяця, з метою ідентифікації особи та забезпечення видворення за межі території України.

Рішення суду в частині затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Овчиннікова