Справа № 420/11070/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/11070/22

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар - Цибульська Ю.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Заславського В.М.,

представника відповідача - Сокуренка І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 420/11070/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №122 о/с щодо звільнення зі служби в поліції за п.4 ч.1 ст.77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області з 11 липня 2022 року, або на рівнозначній посаді слідчого підрозділу;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11.07.2022 року по день фактичного поновлення на роботі;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що вона проходила службу на посаді слідчого відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області. У період з 28.06.2022 по 13.07.2022 позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідною медичною довідкою.

11 липня 2022 року їй на мобільний телефон зателефонувала особа, яка представилась інспектором кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області та запропонувала їй посади дільничного офіцеру. При цьому позивач від вказаних посад не відмовлялась, а лише повідомила про перебування на лікарняному.

Разом з тим, наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №122 о/с позивача на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із скороченням штатів було звільнено зі служби в поліції.

ОСОБА_1 зазначений наказ вважає протиправним, оскільки вона не відмовлялась від подальшого проходження служби в поліції.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що 02.05.2022 був виданий наказ Національної поліції України №291 "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції", відповідно до якого у відділенні поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області скорочено 1 посаду старшого слідчого та 6 посад слідчих слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області. Окрім того, у відділенні поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області скорочено 1 посаду старшого дізнавача сектору дізнання, 2 посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції та 4 посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

11.05.2022 позивача було письмово попереджено про наступне звільнення та ознайомлено з наказом НПУ від 02.05.2022 №291. При цьому позивачу пропонувались вакантні посади, які є рівнозначними її посаді, від яких ОСОБА_1 відмовилась, про що свідчать її особисті підписи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 13 вересня 2023 року позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №1222 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Зобов`язав Головне управління Національної поліції в Одеській області поновити з 12.07.2022 ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Стягнув з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.07.2022 по 13.09.2023 включно у загальному розмірі 225 315,09 грн. (двісті двадцять п`ять тисяч триста п`ятнадцять гривень дев`ять копійок) з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- у даній справі суд першої інстанції повинен був врахувати неодноразово висловлений Верховним Судом (постанови у справах № 814/2551/16, 814/1843/16, № 806/1899/17, № 823/1023/16) правовий висновок, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі;

- суд першої інстанції роблячи висновок про необхідність пропозиції поліцейському, посади якого скорочується, всіх наявних вакантних посад, фактично підмінює законодавця, в частині здійснення належного нормопроектування, оскільки констатує необхідність здійснення тих дій, які не передбачені спеціальним законодавством, що в свою чергу є фактично примушенням органу державної влади діяти не на підставі, в межах повноважень та в спосіб визначений Конституцією та Законами України;

- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що згідно наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 31.01.2022 № 180 о/с (а.с. 29, 232-233,т.1) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ч. 1 статті 65 ЗУ "Про Національну поліцію" було призначено слідчим слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

02.05.2022 був виданий наказ Національної поліції України №291 "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції", відповідно до якого у відділенні поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області скорочено 6 посад слідчих слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 83,т.1).

11.05.2022 позивача було письмово попереджено про наступне звільнення та ознайомлено з наказом НПУ від 02.05.2022 №291, що підтверджується її особистим підписом (а.с. 74,т.1 зворотня сторінка).

08.07.2022 ОСОБА_1 подала на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області рапорт, в якому зазначила, що у зв`язку із організаційно-штатними змінами в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області вона згодна на призначення на запропоновану їй посаду слідчого слідчого відділення поліції № 4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 206,т.1).

Відповідно до змісту доповідної записки т.в.о начальника УКЗ ГУНП в Одеській області Лимара М. на ім`я начальника ГУНП в Одеській області від 11.07.2022 року (а.с. 202-204,т.1), управлінням кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області 04.07.2022 було направлено листа до Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо перспективи працевлаштування позивача у ввіреному їм управлінні.

05.07.2022 в кабінеті начальника відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 було запропоновано посади слідчого, які входять до складу Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області. При цьому позивачем було подано рапорт на посаду слідчого слідчого відділення поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

08.07.2022 до канцелярії управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшов рапорт позивача, на якому заступником начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області та начальником відділення поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області було проставлено резолюцію "заперечую".

Також у доповідній записці вказано, що у зв`язку із вищевикладеним 08.07.2022 позивачу було запропоновано інші вакансії, а саме:

?- дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області;

??- дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Водночас від вказаних вакансій позивач відмовилась і 08.07.2022 і 09.07.2022.

11.07.2022 працівниками Головного управління Національної поліції в Одеській області було складено акт №9/4057 (а.с. 205,т.1) про відмову старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 від призначення на запропоновані їй посади у зв`язку з реалізацією наказу Національної поліції України № 291 від 02.05.2022.

Старшим інспектором відділу комплектування управління кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_2 , 11 липня 2022 року в 12 год. 10 хв. було зателефоновано старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 та запропоновано призначення на вакантні посади, а саме:

?- дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області;

??- дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Під час телефонної розмови старший лейтенант поліції ОСОБА_1 від призначення на вказані посади відмовилась.

Також старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що у разі не призначення її на посаду до 11 липня 2022 року вона буде звільнена зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року №1222 о/с позивача на підставі п.4 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку із скороченням штатів було звільнено зі служби в поліції (а.с. 21, т.1). Підставою видання зазначеного наказу вказано: наказ Національної поліції України від 02.05.2022 № 291 "Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції", попередження про можливе наступне звільнення ОСОБА_3 від 11.05.2022, подання начальника відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 липня 2022 року та акт від 11 липня 2022 року № 9/4057 про відмову.

Зазначений наказ було направлено позивачу засобами поштового зв`язку.

Позивач у періоди з 28.06.2022 по 13.07.2022 та з 14.07.2022 по 28.07.2022 перебувала на лікарняному, що підтверджується відповідними медичними довідками (а.с. 35, 36, т.1).

Не погоджуючись із зазначеним наказом від 11 липня 2022 року №1222 о/с, вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду за захистом власних прав та інтересів в адміністративному судочинстві.

Суд першої інстанції також з листа ГУНП в Одеській області від 11.01.2023 №9/238 (а.с. 195, т.1 ) встановив, що по посаді, з якої була звільнена позивач, а саме слідчого слідчого відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, граничне спеціальне звання є "старший лейтенант поліції", а рівнозначними цій посаді є посади слідчого, дільничного, інспектора, оперуповноваженого, інженера, психолога.

З переліку некомплекту територіальних, окремих підрозділів та підрозділів апарату ГУНП в Одеській області (а.с. 196-201,т.1), наданого також відповідачем до суду, некомплект територіальних підрозділів ГУНП в Одеській області за період з 11.05.2022 по 11.07.2022, по вакансіям, які є рівнозначними посаді позивача становив:

- в Одеському районному управлінні поліції № 1 - 16 вакансій;

- в відділі поліції №1 (Малиновський) ОРУП № 1 - 5 вакансій;

- в відділі поліції №2 (Приморський) ОРУП № 1 - 8 вакансій;

- в відділі поліції №3 (Суворівський) ОРУП № 1 - 2 вакансії;

- в відділі поліції №5 (Шевченківський) ОРУП № 1 - 1 вакансія;

- в відділі поліції №2 (Хаджибеївське) ОРУП № 1 - 1 вакансія;

- в Одеському районному управлінні поліції № 2 - 7 вакансій;

- в відділі поліції №1 (Чорноморськ) ОРУП № 2 - 3 вакансії;

- в відділі поліції №2 (Усатове) ОРУП № 2 - 3 вакансії;

- в відділі поліції №4 (Южний) ОРУП № 2 - 2 вакансії;

- в секторі поліцейської діяльності № 2 (Саврань) ВП №1 Подільського РУП - 1 вакансія;

- в відділенні поліції № 1(Балта) Подільського РУП - 1 вакансія;

- в Березівського районному відділені поліції - 3 вакансії;

- в відділенні поліцейської діяльності № 1 (Миколаївка) Березівського РВП - 1 вакансія;

- в відділенні поліцейської діяльності № 1 (Іванівка) Березівського РВП - 2 вакансії;

- в Білгород-Дністровському районному відділі поліції - 8 вакансій;

- в відділенні поліцейської діяльності № 1 (Сарата) Б-Дністровського РВП - 1 вакансія;

- в Болградському районному відділі поліції - 9 вакансій;

- в відділенні поліції № 1 (Арциз) Болградського РВП - 5 вакансій;

- в відділенні поліції № 2 (Тарутине) Болградського РВП - 1 вакансія;

- в Ізмаїльському районному відділі поліції - 17 вакансій;

- в відділенні поліції № 2 (Рені) Ізмаїльського РВП - 1 вакансія;

- в Роздільнянському районному відділі поліції - 3 вакансії;

- в відділенні поліції № 1 (Великомихайлівка) Ізмаїльського РВП - 3 вакансії.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пропозиція позивачу лише двох посад, а саме дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області; дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, від яких позивач відмовилась, не може бути свідченням дотримання суб`єктом владних повноважень процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів, без пропонування позивачу всіх наявних вакансій.

За такого правового регулювання суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ від 11 липня 2022 року №1222 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції поновив ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, тобто на посаді, з якої її було звільнено, з 12.07.2022.

Водночас, в іншій частині позовних вимог, а саме поновленні позивача на іншій рівнозначній посаді слідчого підрозділу, суд першої інстанції відмовив з огляду на наведені вище обґрунтування.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIІI, КЗпП України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII) та Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами частини 1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Нормами спеціального законодавства, а саме статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" обумовлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII визначено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Згідно положень наказу Національної поліції України наказ НПУ від 04.12.2015 року №142 посади оперуповноваженого, дізнавача, спеціаліста-криміналіста, слідчого, інспектора, інженера, психолога, референта, юрисконсульта головних управлінь Національної поліції, управлінь, відділів, відділень поліції мають граничне спеціальне звання "старший лейтенант поліції".

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIІI є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) зазначено, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Колегія суддів зазначає, що Законом № 580-VIII окремо не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Апеляційний суд як і суд першої інстанції вважає, що у зв`язку з відсутністю у спеціальному законі положень, які б регулювали порядок пропонування поліцейському іншої вакантної посади, слід застосувати загальні положення Кодексу законів про працю України.

Статтею 49-2 КЗпП України врегульовано, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, установі, організації.

Верховний Суд у своєму рішенні від 22.04.2020 у справі № 814/2551/16, проаналізувавши норми Закону №580-VIII та КЗпП України, зробив такий правовий висновок: "З системного аналізу частини 3 статті 68 Закону №580-VIII вбачається, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які пропонуються йому, з врахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

Пропозиція усіх наявних вакантних посад є невід`ємним атрибутом належного дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штату у разі реорганізації, в якій визначальними критеріями є досвід роботи, освітній рівень, стан здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

Відтак, відсутність доказів щодо здійснення пропозиції відповідачем позивачу усіх наявних вакантних посад, з врахуванням критеріїв, вказаних вище, не може бути свідченням дотримання процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів".

У постанові від 16.12.2021 Верховний Суд у справі № 380/1857/20 за подібними правовідносинами висловив таку позицію.

За приписами частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 травня 2023 року по справі №160/2868/20, від 11 червня 2020 року у справі №826/19187/16, від 31 березня 2020 року у справі №826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року у справі №821/595/16.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі №807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16 та інших, наголошував, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що 08.07.2022 ОСОБА_1 подала на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області рапорт, в якому зазначила, що у зв`язку із організаційно-штатними змінами в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області вона згодна на призначення на запропоновану їй рівнозначну посаду слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с.206,т.1).

Проте, 08.07.2022 заступник начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області та начальником відділення поліції № 4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області проставили резолюцію на рапорті позивачки "заперечую".

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка проходила службу в органах МВС та в подальшому Національної поліції України (а.с. 37-38, т.1) з 2005 року та до моменту звільнення у 2022 році на слідчих посадах (помічник слідчого, слідчий, старший слідчий). При цьому, як зазначила позивач, вона у зв`язку із скороченням штатів бажала продовжити службу в органах ГУНП саме на слідчих посадах, однак на запропоновану посаду слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області її призначено не було, а інші дві посади, які їй пропонували, не відповідали напрямку її професійній діяльності та вона на призначення на ці посади згоди не надавала. При цьому будь яких інших посад у зв`язку із скороченням штатів ГУНП в Одеській області їй запропоновано не було.

У свою чергу представник відповідача ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції не надав пояснень щодо наявності обґрунтованих підстав (окрім того, що на рапорті ОСОБА_1 проставлено резолюцію «заперечую»), за яких позивачці було відмолено у призначенні на посади, які їй попередньо пропонувались (зокрема, слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області), та щодо яких останньою було надано згоду на призначення.

У суді апеляційної інстанції представник апелянта підтвердив, що ОСОБА_1 не пропонувались всі інші наявні вакантні посади (які значились у списку некомплекту територіальних підрозділів ГУНП в Одеській області та серед яких також є слідчі посади), які є рівнозначними її посаді та на які вона могла би бути працевлаштована.

Суд першої інстанції слушно зауважив, що посилання відповідача у поданні від 11.07.2022 (а.с. 83 зв.ст.-84) про звільнення позивача з займаної нею посади на те, що ОСОБА_1 за час проходження служби характеризувалась посередньо, була не здатна своєчасно виконувати поставлені керівництвом завдання та інші, не свідчить про обґрунтованість оскаржуваного позивачем наказу, оскільки зазначені підстави могли бути підставою для вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а ні звільнення її з підстав, визначених п. 4 ч.1 ст. 77 Закона України № 580-VIII. При цьому, як вбачається з листа УКЗ ГУНП в Одеській області №9/58аз від 17.04.2023 року ОСОБА_1 у 2022 році до дисциплінарної відповідальності не притягувалась (а.с. 231, т.1).

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що пропозиція позивачці лише двох посад, а саме: дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області; дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, від яких вона відмовилась, не може бути свідченням дотримання суб`єктом владних повноважень процедури звільнення поліцейського з причин скорочення штатів або проведення організаційних заходів, без пропонування позивачу всі наявних вакансій.

Колегія суддів зазначає, що в адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єкта приватного права ( див. Постанову Верховного Суду від 18.01.2023 по справі 500/26/22).

На думку апеляційного суду, у даному спорі суб`єкт владних повноважень порушив принцип захисту обґрунтованих сподівань, який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як приклад, слід зазначити рішення Європейського суду з прав людини у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, де вказано, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть. Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акту, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

У рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 400/262/19 дійшов висновку, що звільнення державного службовця з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та зумовлює поновлення порушених прав державного службовця.

За встановлених фактичних обставин та зазначеного правового регулювання суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржуваний наказвід 11 липня 2022 року №1222 о/с в частині звільнення зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області є протиправним та таким, що підлягає скасуванню,

За приписами частини 1 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Щодо позовної вимоги позивача поновлення її на іншій рівнозначній посаді слідчого підрозділу колегія суддів зазначає, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому відповідно до частини 1 статті 308 КАС України апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається лише на висновки оскаржуваного рішення. Водночас, як вже зазначалось вище такі висновки спростовуються матеріалами справи та судом усім наведеним висновкам надано оцінку.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах № 814/2551/16, 814/1843/16, № 806/1899/17, № 823/1023/169, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції врахував правову позицію викладену у таких постановах про що зазначено у мотивувальний частині цієї постанови.

Також апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 14.12.2023 по справі № 420/13741/20, оскільки вказана постанова винесена за інших фактичних обставин справи, а саме, у справі що розглядається на відміну від справи № 420/13741/20 відповідач не надав доказів того, що на вакантні посади які не були запропоновані позивачці і які були рівнозначними посаді з якої її було звільнено, були підібрані інші кандидати, що унеможливило б призначення на неї ОСОБА_1 .

Також до суду не було надано доказів того, що досвід та специфіка роботи ОСОБА_1 не підходить для виконання службових обов`язків за посадою на яку нею було 08.07.2023 написано рапорт або на інші вакантні посади, які були наявні, але не запропоновані позивачці.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 420/11070/22- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 27 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк