Справа № 420/12726/23
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12726/23

Перша інстанція: суддя Стефанов С.О.,

повний текст судового рішення

складено 06.09.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач, Управління), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління, що полягає у ненарахуванні та невиплаті йому додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме за червень, серпень, жовтень 2022 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування;

- зобов`язати Управління нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме за червень, серпень, жовтень 2022 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після перенесеної вибухової травми, а в подальшому для лікування ускладнень та наслідків отриманої вибухової травми. Позивач вважає, що за весь час його перебування на лікуванні йому мала бути виплачена збільшена до 100000,00 грн. додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування. Однак, як зазначає позивач, йому не здійснено виплату зазначеної додаткової винагороди фактично за червень, серпень, жовтень 2022 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 року позов задоволено частково наступним чином:

- визнано протиправною бездіяльність Управління, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за вересень та жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу лікування;

- зобов`язано Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за вересень та жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Також з вказаним рішенням не погодився і відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач, в періоди з 26.07.2008 року по 29.04.2016 року проходив службу в органах внутрішніх справ України; з 12.10.2020 року по 09.01.2023 року - військову службу у Південному Одеському територіальному управлінні Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується послужним списком.

В період часу з 15.10.2020 року по 05.02.2021 року, з 02.06.2022 року по 08.07.2022 року позивач безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2023 року №199.

Відповідно до положень ст.5, п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 06.04.2022 року та посвідченням серії НОМЕР_3 від 02.03.2023 року.

На підставі наказу начальника Південного територіального управління Національної гвардії України від 02.06.2023 року №142 позивач вибув у службове відрядження для виконання бойових та спеціальних завдань.

08.06.2022 року, виконувачі бойове завдання в районі с. Богородичне Краматорського району Донецької області, внаслідок обстрілу ОСОБА_1 отримав бойове поранення. Ця обставина підтверджується донесенням оперативного чергового Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України від 10.06.2022 року, первинною медичною карткою ПКГП м. Краматорськ від 09.06.2022 року.

Результати призначеного наказом від 10.06.2022 року №137 командира військової частини НОМЕР_1 службового розслідування за цією подією визначили, що старший офіцер 1 бойової групи 2 групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення, капітан ОСОБА_1 отримав поранення під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини: вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку,

акубаротравма, мінно-вибухова травма, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 07.11.2022 року, актом про нещасний випадок форми Н-1 №61/2022, затверджений начальником Південного Одеського територіального управління 07.11.2022 року.

Після надання первинної медичної допомоги позивач був евакуйований для підтвердження діагнозу та лікування до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради з подальшим перенаправленням на стаціонарне лікування до ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровської області», де перебував на обстеженні з 16.06.2022 року по 17.06.2022 року, що підтверджено довідками КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради від 16.06.2022 року, ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровської області» від 17.06.2022 року, довідкою про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 від 17.06.2022 року №033414.

За направленням лікарів ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» від 17.06.2022 року позивач був перевезений до КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр», де з 18.06.2022 року по 25.07.2022 року проходив стаціонарне лікування, що підтверджено випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 25.07.2022 року №13695/22.

За направленням лікарів КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» з 26.07.2022 року по 15.08.2022 року позивач перебував на лікуванні у стаціонарі в ДУ «ТМО МВС України по Одеській області», що підтверджено випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №22/0593, довідкою про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №2526.

З 16.08.2022 року по 24.10.2022 року позивач перебував за направленням лікарів ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, з якого виписаний з рекомендаціями: продовжити лікування; проведення ВЛК щодо придатності для подальшого проходження військової служби, що підтверджено епікризом із історії хвороби ОСОБА_1 від 24.10.2022 року №2826.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, з 25.10.2022 року по 31.10.2022 року позивач проходив обстеження та лікування на стаціонарі в комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №5» Одеської міської ради з діагнозом: гіпертонічна хворобі І ст., ст.1, ризик 2. Наслідки перенесеної мінно-вибухової травми (від 08.06.2022 року) у вигляді стійкого цефалгічного синдрому», що підтверджено випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 31.10.2022 року №2850/1253.

З наведених виписок вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні після перенесеної вибухової травми, а в подальшому для лікування ускладнень та наслідків отриманої вибухової травми.

Періоди медичного обстеження та лікування, заклади лікування, діагноз та наслідки визначені у медичній характеристиці начальнику відділу медичного забезпечення - начальнику медичної служби Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України О. Ящишиної, яка 02.11.2022 року затверджена начальником Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України.

За розпорядженням начальника військової частини НОМЕР_1 медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» 30.11.2022 року здійснено медогляд ОСОБА_1 , за результатом якого визнаний непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку; захворювання, травма: «Так, пов`язані із захистом Батьківщини», що підтверджено свідоцтвом про історію хвороби №385/4 від 30.11.2022 року.

За результатами огляду Обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу визначено 70% втрати професійної працездатності та встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджено довідками МСЕК серії 12 ААА №057063 від 06.02.2023, серії 12 ААГ №451109 від 06.02.2023 року.

Наказом начальника Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України від 09.01.2023 року №9 з позивачем, старшим офіцером 1 бойової групи 2 групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби та звільнено за пп.«б» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відставку (за станом здоров`я).

Вимогами наказу передбачено наступні виплати:

- грошову компенсацію за невикористанні 30 календарних днів щорічної відпустки за 2022 рік та 30 календарних днів щорічної відпустки за 2023 рік;

- грошову компенсацію за невикористанні 42 календарних дні додаткової відпустки за період 2021 по 2023 рік, передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику бойових дій;

- премію за період з 01 по 09 січня 2023 року;

- одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену Законом України «Про соціальний і правової захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з карткою особового рахунку ОСОБА_1 як військовослужбовця, у період з моменту поранення (08.06.2022 року) по закінчення лікування (31.10.2022 року):

- за червень 2022 року нараховано 30000,00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМ України №168 від 28.02.2022 року;

- за липень 2022 року нараховано 97666,67 грн. (30000,00 грн. + 67666,67 грн.) додаткової винагороди у порядку постанови КМ України №168 від 28.02.2022 року;

- за серпень 2022 року нараховано 30000,00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМ України №168 від 28.02.2022 року;

- за вересень 2022 року нараховано 133870,97 грн. (30000,00 грн. + 103870,97 грн.) додаткової винагороди у порядку постанови КМ України №168 від 28.02.2022 року;

- за жовтень 2022 року нараховано 30000,00 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМ України №168 від 28.02.2022 року.

У подальшому під час служби до звільнення (09.01.2023 року) позивач отримував у листопаді 2022 року, у грудні 2022 року по 30000,00 грн.; за 9 днів січня 2023 року - 8709,68 грн. додаткової винагороди у порядку постанови КМ України №168 від 28.02.2022 року.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не нараховувалось та не виплачувалась йому в період з 08.06.2022 року по 31.06.2022 року, з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.10.2022 року по 31.10.2022 року в повному обсязі додаткову винагороду у порядку постанови КМУ від 28.02.2022 року №168, збільшеної до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманим 08.06.2022 року пораненням.

Листом від 14.04.2023 року за №3/1/1/1-781 Південне Одеське територіальне управління відмовило позивачу здійснити нарахування та виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 100000,00 грн. за період лікування, посилаючись на те, що з 26.07.2022 року позивач продовжив лікування не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та не за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарською-експертної) комісії.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. як за час проходження стаціонарного лікування після поранення, так і за час знаходження у відпустці для лікування за висновком військово-лікарської комісії після тяжкого поранення як безвідносно до існування будь-яких перерв між стаціонарним лікуванням і відпусткою для лікування, так і безвідносно до вибуття у відпустку для лікування після поновлення виконання обов`язків за військовою посадою, однак позивачу протиправно не нараховано та не здійснено виплату зазначеної додаткової винагороди фактично за вересень та жовтень місяці 2022 року

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (надалі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно п.п.2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року та триває до теперішнього часу.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова №168) із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів №217 від 07.03.2022 року, №350 від 22.03.2022 року, №400 від 01.04.2022 року, №754 від 01.07.2022 року, №793 від 07.07.2022 року, №1066 від 27.09.2022 року, №1146 від 08.10.2022 року, №43 від 20.01.2023 року, якою було первісно запроваджено виплату додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн. та до 100000,00 грн..

Абзацом 1 п.1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між

позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення

зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзацом 4 п.1 встановлено, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно до положень абз.5 п.1 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно ст.7 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2013 року безпосереднє військове керівництво Національної гвардії України здійснює командувач Національної гвардії України, який одночасно є начальником головного органу військового управління Національної гвардії України.

Указом Президента України від 28.03.2014 року №346/2014 відповідно до п.17 ч.1 ст.106, ст.112 Конституції України, ст.5 Закону України «Про Національну гвардію України» затверджено «Положення про головний орган військового управління Національної гвардії України» та установлено, що командувач Національної гвардії України користується щодо військовослужбовців Національної гвардії України правами Міністра оборони України, які передбачені «Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153.

Пунктом 9, 10 зазначено, що командувач Національної гвардії України у межах повноважень видає накази, директиви, розпорядження та доручення, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Головне управління Національної гвардії України є державним органом.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, було визначено наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 року №89 «Про затвердження інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України» (далі - Інструкція), який діяв до 01.02.2023 року.

Інструкція визначає порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно з п.7 Інструкції №89 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримали поранення (травми), контузії - за увесь час безперервного перебування в закладах охорони здоров`я, за час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії

Згідно Постанови №168 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького

складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, з наведених норм вбачається, що поранення особи (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини під час проходження служби в умовах, за які передбачена виплата додаткової винагороди у порядку Постанови №168 у розмірі до 100000,00 грн., зумовлює збереження права особи на отримання вказаної винагороди у розмірі до 100000,00 грн. як за час проходження стаціонарного лікування після поранення, так і за час знаходження у відпустці для лікування за висновком військово-лікарської комісії після тяжкого поранення як безвідносно до існування будь-яких перерв між стаціонарним лікуванням і відпусткою для лікування, так і безвідносно до вибуття у відпустку для лікування після поновлення виконання обов`язків за військовою посадою.

Так, з матеріалів справи вбачається та встановлено вище, позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та перебував в період з 08.06.2022 року по 31.10.2022 року на стаціонарному лікуванні внаслідок цього поранення.

Однак, відповідач стверджує, що позивач з 26.07.2022 року продовжив лікування не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та не за висновком (постановою) військово-лікарською (лікарською-експертної) комісії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки вони спростовуються випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №22/0593, довідкою про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 від 15.08.2022 року №2526, епікризом із історії хвороби ОСОБА_1 від 24.10.2022 року №2826, випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 від 31.10.2022 року №2850/1253, свідоцтвом про історію хвороби №385/4 від 30.11.2022 року та іншими документами.

Як вже зазначено вище, згідно з карткою особового рахунку позивача як військовослужбовця, у період з моменту поранення (08.06.2022 року) по закінчення лікування (31.10.2022 року):

- за червень 2022 року нараховано 30000,00 грн. додаткової винагороди у порядку Постанови №168 від 28.02.2022 року;

- за липень 2022 року нараховано 97666,67 грн. (30000,00 грн. + 67666,67 грн.) додаткової винагороди у порядку Постанови №168 від 28.02.2022 року;

- за серпень 2022 року нараховано 30000,00 грн. додаткової винагороди у порядку Постанови №168 від 28.02.2022 року;

- за вересень 2022 року нараховано 133870,97 грн. (30000,00 грн. + 103870,97 грн.) додаткової винагороди у порядку Постанови №168 від 28.02.2022 року;

- за жовтень 2022 року нараховано 30000,00 грн. додаткової винагороди у порядку Постанови №168 від 28.02.2022 року.

Тобто з наведеного вбачається, що відповідач не заперечує право позивача на оплату вказаної винагороди під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні.

Згідно довідки від 29.06.2023 року №3/11/1-34 про стан виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, наданою відповідачем до суду разом із відзивом, позивачу, було здійснено виплату грошової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. за час лікування травм та поранень отриманих під час виконання бойових завдань у розмірі:

- у липні 2022 року у розмірі 97666,67 грн. (67666,67 грн. + 30000,00 грн.) за червень місяць 2022 року (з урахуванням виплати грошової винагороди за 7 днів червня місяця 2022 року за безпосередня виконання бойових завдань);

- у вересні 2022 року у розмірі 100000,00 грн. (70000,00 грн. + 30000,00 грн.) за липень місяць 2022 року;

- у вересні 2022 року у розмірі 63870,97 грн. (33870,97 грн. + 30000,00 грн.) за серпень місяць 2022 року.

З доводів викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву вбачається, що наведена у довідці від 29.06.2023 року №3/11/1-34 виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, була здійснена за період з 09.06.2022 року по 15.08.2022 року, тобто як вважає відповідач за період лікування позивача внаслідок отримання 08.06.2022 року мінно-вибухової травми, отриманої під час виконання бойового завдання.

Тобто, з наведеного та з довідки №12 від 20.03.2023 року про грошове забезпечення та інші види виплат за період з 08.10.2020 року по 09.01.2023 року та довідки від 29.06.2023 року №3/11/1-34 про стан виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, виданими відповідачем, вбачається, що позивачу не нараховано та не здійснено виплату зазначеної додаткової винагороди фактично за серпень (з 16.08.2022 року по 31.08.2022 року), вересень та жовтень місяці 2022 року, чим з боку відповідача допущено протиправну бездіяльність, що вірно встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем було порушено право позивача на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за весь період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за серпень (з 16.08.2022 року по 31.08.2022 року), вересень та жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування.

В апеляційній скарзі позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не було виплачено йому додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за весь період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, лише за вересень та жовтень 2022 року.

Враховуючи наведене вище обставини, колегія суду погоджується з такими доводами апелянта.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту прав позивача шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за весь період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за вересень та жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Однак, суд першої інстанції помилково не врахував період з 16 по 31 серпня 2022 року, в якому відповідач також безпідставно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за вказаний період перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого із розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції зазначає, що позивачу було правомірно виплачено додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), а саме за період його лікування з 09.06.2022 року по 15.08.2022 року внаслідок отримання 08.06.2022 року мінно-вибухової травми, а висновки суду першої інстанції про бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 в період за вересень та жовтень місяці 2022 року є помилковими, оскільки у вказаний період позивач проходив лікування за діагнозом яке є захворюванням а не пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Колегія суддів не приймає такі доводи відповідача, оскільки вони спростовуються наведеними вище нормами діючого законодавства та висновками суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст.317 КАС України підлягає зміні шляхом викладення резолютивної частини рішення в новій редакції.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 року шляхом викладення абзаців 2 та 3 резолютивної частини наступним чином:

«Визнати протиправною бездіяльність Південного Одеського територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з 16 по 31 серпня та за вересень, жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу лікування.

Зобов`язати Південне Одеське територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за весь період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 08.06.2022 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з 16 по 31 серпня та за вересень, жовтень місяці 2022 року із розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за цей період.».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька