Справа № 200/7676/21
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2023 року

м. Київ

справа №200/7676/21

адміністративне провадження № К/990/44136/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Блажівської Н.Є.,

суддів: Дашутіна І.В., Шишова О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 3 квітня 2020 року:

- №1305126/1-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2018 рік у розмірі 7160,15 грн;

- №1305126/2-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2019 рік у розмірі 7160,15 грн;

- №1-0522 (форма "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2020 рік у розмірі 7160,15 грн;

- № 1305127/2-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2018 рік у розмірі 38 088,50 грн;

- № 1305127/1-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено 1 суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2019 рік у розмірі 38 088,50 грн,

- № 1305127/-5533-0522 (форма "Ф"), яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2020 рік у розмірі 38 088,50 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року позовні вимоги задоволені частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 3 квітня 2020 року: №1305126/1-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 3 385,82 грн; №1305126/2-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 3 385,82 грн; №1-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 3 700,35 грн; № 1305127/2-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 18 012,69 грн; № 1305127/1-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 18 012,69 грн; № 1305127/-5533-0522 (форма "Ф") в частині нарахування податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 19 685,67 грн. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року рішення суду першої інстанції залишене без змін.

27 грудня 2023 року надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено основні засади (принципи) адміністративного судочинства, з-поміж яких забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження і які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, встановлені нормами частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ "Про державний бюджет України на 2021 рік" станом на 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270 гривень.

У цій справі оскаржується податкові повідомлення-рішення на загальну суму 142906,95 грн.

Зазначена сума не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже справа відноситься до категорії справ незначної складності.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи характер правовідносин, з приводу прав і обов`язків сторін в яких виник спір, що є предметом судового розгляду у цій адміністративній справі, предмет доказування, обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також доводи касаційної скарги, ця адміністративна справа підпадає під критерії визначення справи незначної складності.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та застосування законодавства на час спірних правовідносин, а також значення справи для сторін та суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Доводи касаційної скарги фактично, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межу касаційного перегляду, відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 12, 248, частиною п`ятою статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.Є. Блажівська

Судді: І.В. Дашутін

О.О. Шишов