Справа № 120/9510/23
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2023-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 грудня 2023 р. Справа № 120/9510/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, дій відповідача, щодо вилучення в нього під час обшуку 30.01.2023 року вай-фай модема, для вирішення питання про обернення в дохід держави.

Ухвалою від 05.07.2023 судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, цією ухвалою встановлено відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу 3-денний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив.

10.08.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за змістом якої останній просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає що відповідно до правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань засудженим заборонено використовувати радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів, а тому, дії адміністрації ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" щодо вилучення модема представник відповідача вважає повністю законними та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

25.08.2023 позивачем подано до суду клопотання про призначення йому адвоката з безоплатної правової допомоги, яке залишено без задоволення ухвалою суду від 11.09.2023 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі та з 24.04.2006 по теперішній час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька установа покарань (№1)".

30.01.2023 в камерному приміщенні № 227, де утримуються засуджені, було проведено загальний обшук, під час якого на спальному місці ОСОБА_1 в напірнику від подушки, який було приховано над дверима камери, було виявлено вай-фай модем марки «Huawei», без сім картки білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , який, як підтвердив сам ОСОБА_1 , належить йому.

Згідно ату про комісійне обстеження планшетного комп`ютера від 02.02.2023, проведеного відповідною комісією відповідача, встановлено, що в наявному в позивача планшетному комп`ютері моделі «bq Aquaris M8, MAC: 18:F0:E4:D8:1E:5D» було виявлено порушення входу до мережі інтернет ОСОБА_1 , а саме вхід здійснювався в мережу через заборонений для зберігання та використання WI-FI роутер моделі «Huawei» Е8278 ІМЕІ НОМЕР_1 . При цьому зазначено, що засудженому послуги доступу до глобальної мережі Інтернет не надавались та заяв щодо користування Інтернет послугою не надходило.

На підставі протоколу від 30.01.2023 року вказаний модем було вилучено в позивача.

За наслідками виявлено факту порушення порядку відбування засудженим покарання був складений висновок службового розслідування від 07.02.2023 року, згідно якого поставлено питання щодо обернення WI-FI роутер моделі «Huawei» Е8278 ІМЕІ НОМЕР_1 в дохід держави.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, з метою повернення вказаного модема, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених вимог суд виходить із наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань регламентує кримінально-виконавче законодавство України.

Згідно зі статтею 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (статті 2 КВК України).

Правовий статус засуджених регламентовано главою 2 КВК України, в якій наводиться основний перелік прав та обов`язків засуджених.

Зокрема, частинами 1, 2 ст. 7 КВК України визначено, що держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

В той же час статтею 9 КВК України встановлено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Перелік і кількість предметів і речей, які засуджені можуть мати при собі, визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Зокрема, порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі врегульовано Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, зареєстрованими в Мінюсті 05.09.2018 за № 1010/32462 (далі Правила)

Пунктом 4 розділу ІІ даних Правил передбачено, що засудженим забороняється, зокрема, придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в установах виконання покарань за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 3).

Так, додаток 3 до Правил містить перелік предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено. Такий перелік включає в себе в тому числі (абз. 9 додатку 3 Правил) радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо), друкарські машинки, розмножувальні прилади (засудженим, які тримаються у виправних центрах, дозволяється зберігати та користуватися мобільними телефонами у порядку, встановленому пунктом 2 розділу ХІV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань).

В даному випадку суд враховує, що вилучений у засудженого ОСОБА_1 WI-FI модем марки «Huawei», білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вочевидь підпадає під визначення радіоелектронного засобу, призначеного для передавання чи приймання радіосигналів, а тому його зберіганні та використання засудженим беззаперечно свідчить про порушення останнім Правил внутрішнього трудового розпорядку. Тим більше, факт використання ОСОБА_1 даного засобу разом із планшетним комп`ютером з метою входу в мережу інтернет підтверджується і наявним в матеріалах перевірки Актом комісійного обстеження планшетного комп`ютера від 02.02.2023.

Доводи позивача про те, що вилучений у нього вай-фай модем не був підключений до мережі інтернет та не містив сім картки не спростовують, власне, самого факту наявності (зберігання) у ОСОБА_1 забороненого до використання засудженими предмету.

Також суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що вай-фай модеми не відносяться до переліку предметів визначених в додатку 3 Правил, зберігання та використання яких засудженими заборонено, оскільки наведений в додатку 3 Правил перелік наводить загальне поняття радіоелектронних засобів, до яких можуть бути віднесені будь-які радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів. При цьому, є загальновідомим те, що «модемом» визнається пристрій зв`язку для перетворення сигналу за допомогою процесів модуляції. Тобто, будь-який модем є радіоелектронним засобом для приймання/передавання даних та зв`язку. А отже, використання та зберігання таких пристроїв засудженими забороняється.

Згідно частини 2 статті 9 КВК України невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Таким чином ураховуючи вищевикладене суд погоджується з доводами відповідача, що засуджений ОСОБА_1 допустив порушення установленого порядку відбування покарання зберігаючи вищезазначений прилад, який було вилучено на законних підставах, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Водночас похідні вимоги щодо повернення позивачу WI-FI модема також не підлягають задоволенню.

Отже, з огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність достатніх правових підстав для визнання протиправними Державної установи "Вінницька установа покарань (№1)" щодо вилучення у засудженого ОСОБА_1 WI-FI модем марки «Huawei», білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, понесення сторонами судових витрат які б підлягали розподілу при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)" (вул. Брацлавська, 2, м. Вінниця, 21001, )

Суддя Чернюк Алла Юріївна