Справа № 240/12348/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/12348/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:

- визнати неправомірними дії Міністерства юстиції України щодо не зарахування ОСОБА_1 до строку служби для виплати надбавки за вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України строк служби з 02.08.2000 по 17.03.2003 та з 03.01.2012 по 23.03.2012 на посадах помічника прокурора Ружинського району Житомирської області та помічника прокурора Житомирської області;

- зобов`язати Міністерство юстиції України зарахувати ОСОБА_1 до строку служби для виплати надбавки за вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України строк служби з 02.08.2000 по 17.03.2003 та з 03.01.2012 по 23.03.2012 на посадах помічника прокурора Ружинського району Житомирської області та помічника прокурора Житомирської області;

- зобов`язати Міністерство юстиції України здійснити нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням вислуги років посадах помічника прокурора Ружинського району Житомирської області та помічника прокурора Житомирської області за весь час служби в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань з 27.03.2020 по 11.10.2022.

В обґрунтування позову вказано, що він був звільнений з посади заступника начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» 11.10.2022 у зв`язку із скороченням штату. Під час моніторингу особистого кабінету Пенсійного Фонду України у нього виникли сумніви щодо правильного зарахування Міністерством юстиції України трудового стажу служби в органах прокуратури та він звернувся до Міністерства юстиції України із запитом щодо зарахування до стажу служби ОСОБА_1 в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань для виплати надбавок за вислугу років весь без виключення безперервний строк служби в органах прокуратури.

Міністерство юстиції України листом повідомило, що оскільки посада помічника прокурора в органах прокуратури статтею 15 Закону №1697-УІІта статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ«Про прокуратуру» не передбачена, то з огляду на викладене підстави для зарахування до стажу служби в Державній кримінально- виконавчій службі України для виплати надбавки за вислугу років періодів перебування ОСОБА_1 на посаді «помічник прокурора» відсутні.

Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що посада "помічник прокурора" не прирівнюється до посади "прокурор" в розумінні Закону №1789, а тому не може зараховуватися до вислуги років для співробітників ДКВС України.

Ухвалою від 12 травня 2023 року було визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Дослідивши подані сторонами письмові докази суд дійшов наступного висновку.

Сторонами не заперечується факт того, що ОСОБА_1 у період з 30.03.2020 по 11.10.2022 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Наказом Державного секретаря Міністерства юстиції України від 07.10.2022 № 4333/5 ОСОБА_1 звільнений з посади заступника начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» 11.10.2022 у зв`язку із скороченням штату.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 з 02.08.2000 по 24.12.2019 працював в органах прокуратури на різних посадах, зокрема з 02.08.2000 по 17.03.2003 на посаді помічника прокурора Ружинського району, а у період з 03.01.2012 по 23.03.2012 на посаді помічника прокурора Житомирської області.

Представником позивача було надіслано до Міністерства юстиції України запит з проханням зарахувати до стажу служби ОСОБА_1 в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань для виплати надбавок за вислугу років весь без виключення безперервний строк служби в органах прокуратури.

Міністерство юстиції України листом повідомило, що оскільки посада помічника прокурора в органах прокуратури статтею 15 Закону №1697-УІІта статтею 56 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ«Про прокуратуру» не передбачена, то з огляду на викладене підстави для зарахування до стажу служби в Державній кримінально- виконавчій службі України для виплати надбавки за вислугу років періодів перебування ОСОБА_1 на посаді «помічник прокурора» відсутні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 6 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи: на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Статтею 15 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої. Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавство розрізняє поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах». При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час до вислуги років, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

Відповідно до вимог статті 56 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції, що діяла на момент роботи позивача на вказаних посадах) під поняттям «прокурор» у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

З урахуванням наведених норм законодавства суд дійшов висновку, що стаж роботи ОСОБА_1 на посадах помічника прокурора повинен зараховуватись до стажу служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, який дає право на встановлення відповідної надбавки.

Суд також враховує, що питання зарахування періоду роботи на посадах помічника прокурора до стажу служби, як таку, що прирівнюється до часу роботи в органах прокуратури осіб, які працювали на посадах прокурорів, вже досліджувалось Верховним Судом у справі №820/769/16. За результатами розгляду даної справи Верховний Суд виніс постанову від 01.08.2019, в якій дійшов висновку щодо необхідності зарахування до загального стажу позивача у цій справі для виплати відсоткової надбавки за вислугу років час роботи в органах прокуратури на посадах старшого помічника прокурора і помічника прокурора за період з 8 жовтня 2002 року до 30 червня 2006 року, оскільки на момент праці позивача на цих посадах вони охоплювалися поняттям «прокурор» в розумінні положень Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції від 13 грудня 2005 року, чинній на момент роботи позивача). При цьому, Верховний Суд відхилив аргумент скаржника про те, що служба на посадах старшого помічника прокурора Золочівського району Харківської області, помічника прокурора міста Харкова й старшого помічника прокурора міста Харкова не підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції. А також відхилив аргумент скаржника, що на момент роботи позивача до поняття «прокурор» відносяться лише старші помічники та помічники Генерального прокурора України, його першого заступника та заступників Генерального прокурора України, оскільки Законом України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції від 13 грудня 2005 року) передбачено, що до поняття «прокурор» відносяться старші помічники і помічники прокурора.

Таким чином, оскільки відповідач протиправно не зарахував час роботи ОСОБА_1 на посадах помічника прокурора до стажу служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, у позивача наявне право на перерахунок грошового забезпечення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, згідност.139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Що стосується судового збору суд зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.6 закону «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві

об`єднано дві й більше вимог немайнового характеру збір сплачується за кожну з них.

Системний аналіз ч.1 ст.6, ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, учинити дії або утриматися від їх учинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою.

Тобто, вимоги щодо визнання неправомірними дії Міністерства юстиції України щодо не зарахування строку та зобов`язння здійснити відповідне зарахування є фактично однією позовною вимогою, яка мала бути оплачена судовим збором.

Крім того, за приписами п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати.

Аналіз наведеної норми свідчить, що за позовну вимогу щодо зобов`язання Міністерство юстиції України здійснити нарахування грошового забезпечення з урахуванням вислуги років посадах помічника прокурора позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України від 06.07.2005 №2747-IV "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у становить 2684,00 гривень.

Таким чином, позивач за подачу до суду даного позову повинен сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Позивачем до позовної заяви було подано документ про сплату судового збору на суму 3177,60 грн.

Разом з тим, відшкодуванню на користь позивача підлягає лише сума 1073,60 грн., яку він мав сплатити у встановленому законом порядку при зверненні до суду з даним позовом.

В той же час, суд роз`яснює право позивача на звернення до суду із заявою про повернення помилково сплаченого судового збору у сумі 2103,40 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13,м.Київ,01001. РНОКПП/) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Міністерства юстиції України щодо не зарахування ОСОБА_1 до строку служби для виплати надбавки за вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України строк служби з 02.08.2000 по 17.03.2003 та з 03.01.2012 по 23.03.2012 на посадах помічника прокурора Ружинського району Житомирської області та помічника прокурора Житомирської області.

Зобов`язати Міністерство юстиції України зарахувати ОСОБА_1 до строку служби для виплати надбавки за вислугу років в Державній кримінально-виконавчій службі України строк служби з 02.08.2000 по 17.03.2003 та з 03.01.2012 по 23.03.2012 на посадах помічника прокурора Ружинського району Житомирської області та помічника прокурора Житомирської області.

Зобов`язати Міністерство юстиції України здійснити нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахуванням вислуги років посадах помічника прокурора Ружинського району Житомирської області та помічника прокурора Житомирської області за весь час служби в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань з 27.03.2020 по 11.10.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073 грн.60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева