Справа № 260/8403/23
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2023-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Ужгород№ 260/8403/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/Ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

1) Визнати протиправною бездіяльність В/Ч НОМЕР_1 щодо невірного нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення у період з 23.11.2022 року до 20.02.2023 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі, що підлягали до виплати під час звільнення з військової служби), застосовуючи при визначенні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, а не на 1 січня відповідного календарного року (01.01.2022 року та 01.01.2023 року), як це передбачено чинною на той час редакцією постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

2) Зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за період з 23.11.2022 року до 20.02.2023 року (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі, що підлягали до виплати під час звільнення з військової служби), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законами України "Про Державний бюджет України" на відповідний календарний рік (на 01.01.2022 року - 2481 грн., на 01.01.2023 року - 2684 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт що відповідав у цей період займаній посаді та військовому званню, згідно з додатками 1, 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю нарахування та виплати основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, в тому числі, що підлягали до виплати під час звільнення з військової служби, виходячи з посадового окладу та окладу за військове звання, розрахованих із застосуванням прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 року.

Вважає, що після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року № 103, необхідно керуватися положеннями попередньої редакції пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, відповідно до якого розміри окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт.

Ухвалою судді від 03.10.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20.10.2023 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на приписи пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, яким визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відтак, при розрахунку грошового забезпечення позивача під час його проходження військової служби у В/Ч НОМЕР_2 та при його звільненні застосовувались зазначені вимоги, всі належні виплати були здійснені у повному обсязі та у встановлений строк, відповідно здійснювати нові розрахунки розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням, перерахунок грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги та здійснювати їх виплати немає підстав.

Таким чином, згідно з Постановою № 704 було виконано правильне встановлення посадового окладу позивачу при обчислені в період з 23.11.2022 року по 20.02.2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виконані правильно та в повному обсязі. Тобто, вимоги позивача безпідставні та не відповідають законодавству, що діяло в оспорюваний період.

23.10.2023 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, зі змісту якого, вимоги відповідача, викладені у відзиві від 19.10.2023 року № 3919 на позовну заяву позивачем повністю не визнаються, оскільки ним не вірно трактуються норми правовідносин, якими у спірний період визначався порядок нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовців.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 в період з 01.08.1998 року по 26.09.2005 року, 06.02.2012 року по 07.02.2018 року та 07.06.2018 по 20.02.2023 року, проходив військову службу у Збройних Силах України.

Як вбачається з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2018 року № 137 про зарахування до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.11.2022 року № 328 про виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 07.06.2018 року по 21.11.2022 року проходив службу у Закарпатському обласному територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки, на посадах офіцерського складу офіцера відділу військового обліку та бронювання обласного військового комісаріату офіцера відділення оперативних чергових обласному територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки, начальника відділення оперативних чергових обласному територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 21.11.2022 року № 328, з 21.11.2022 року, виключений зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та всіх видів забезпечення, у зв`язку з вибуттям до нового місця проходження служби до В/Ч НОМЕР_1 . Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 від 20.02.2023 року № 50 (по стройовій частині) виключений зі списків особового складу В/Ч НОМЕР_1 , у зв`язку зі звільненням з військової служби, у відставку, за станом здоров`я.

Відтак, у період з 23.11.2022 року по 20.02.2023 року відповідача проходив військову службу та перебував на забезпеченні у В/Ч НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, при звільненні з військової служби останнім не повідомлено ОСОБА_1 про усі нараховані та виплачені суми, що належать при звільненні, а фактична виплата усіх нарахованих сум при звільненні відповідачем здійснена 24.02.2023 року та 27.04.2023 року, що підтверджується відомостями про зарахування відповідних сум грошового забезпечення на картковий рахунок в банку.

З метою з`ясування правильності нарахування та виплати грошового забезпечення під час проходження позивачем військової служби у В/Ч НОМЕР_1 , 26.05.2023 року, 21.06.2023 року та 30.06.2023 року, останнім на адресу відповідача надіслано відповідні інформаційні запити стосовно надання інформації, яким чином визначався розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, при обрахуванні грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), за період проходження служби у В/Ч НОМЕР_1 з 23.11.2022 року по 20.02.2023 року, зокрема який розмір прожиткового мінімуму, встановлений законом для працездатних осіб, брався при визначенні розміру цих складових грошового забезпечення, як це передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зі змісту отриманої через Представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Закарпатській області сканкопії відповіді В/Ч НОМЕР_1 від 18.09.2023 року №146/53/2253 що стосується запитуваної позивачем інформації, вбачається, що у період з 23.11.2022 року до 20.02.2023 року посадовий оклад та оклад за військове звання, відповідно до посади яку той обіймав, визначався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, який становить 1762 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками 1,12,13 і 14.

Відтак, виходячи з відповіді В/Ч НОМЕР_1 від 18.09.2023 року №146/53/2253, позивачу стало відомо, що у період з 23.11.2022 року до 20.02.2023 року відповідач невірно здійснював нарахування та виплату мого грошового забезпечення, оскільки для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням застосовував прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом на 01.01.2018 року, а не прожитковий мінімум встановлений законами на 1 січня відповідного календарного року у зазначений період служби, як це передбачено чинними на той час нормами що регулюють питання грошового забезпечення військовослужбовців.

Вважаючи протиправним застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення позивача розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі встановлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 розділу Прикінцеві положення Закону України від 23.11.2018 року №2629-VIII Про Державний бюджет України на 2019 рік було передбачено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018 року.

Однак Закон України від 14.11.2019 року №294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік, Закон України від 15.12.2020 року №1082-ХІ Про Державний бюджет України на 2021 рік, Закон України від 02.12.2021 року №1928-IX Про Державний бюджет України на 2022 рік та Закон України від 03.11.2022 року №2710-ІХ Про Державний бюджет України на 2023 рік таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 року, у 2020 - 2023 роках не містять.

Тобто, положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для обчислення розмірів посадових окладів, розрахованих відповідно до цієї постанови, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року до 01.01.2020 року - набрання чинності Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Згідно з приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховано правові висновки Верховного Суду у постанові від 02.08.2022 року у справі №440/6017/21 в частині застосування норм права щодо розрахункової величини для визначення посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням згідно з Постановою №704. Так Верховний Суд сформулював висновок, що з 01.01.2020 року положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів. При цьому, Верховний Суд звернув увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 року у справі №400/6214/21 (за позовом військовослужбовця до військової частини у спорі щодо незастосування відповідачем при визначенні посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до пункту 4 Постанови №704 розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (на 2020, 2021 рік)) дійшов таких же висновків.

Також у постанові від 15.03.2023 року у справі № 420/6572/22 Верховний Суд зазначив, що з 01.01.2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови №704. Тобто, з 29.01.2020 року (з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18) діє пункт 4 Постанова №704 щодо розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням в редакції, яка була чинна до набрання чинності Постановою №103.

При цьому встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

У цій справі судом встановлено, що у спірному періоді з 23.11.2022 року по 20.02.2023 року позивачу грошове забезпечення виплачувалося з урахуванням посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані згідно з Постановою №704, виходячи з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року.

Однак, з урахуванням вищенаведених висновків, посадовий оклад ОСОБА_1 , оклад за військовим (спеціальним) званням як військовослужбовця, з 29.01.2020 року аж до його звільнення з військової служби у лютому 2023 мав би визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (а не на 01.01.2018 року).

Відповідно до пункту 2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, щомісячні додаткові види грошового забезпечення розраховуються від розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, розмір останніх впливає на правильність розрахунку місячного грошового забезпечення у цілому.

Підсумовуючи вищевикладене, суд у даній справі дійшов переконання, що відповідач безпідставно здійснив обчислення та виплату грошового забезпечення позивача, застосовуючи механізм обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначений Постановою №704, з урахуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, при цьому допускаючи помилкове тлумачення положень нормативно-правових актів у зв`язку із скасуванням у судовому порядку пункту 6 Постанови №103. Неправильне обчислення з 29.01.2020 року посадового окладу та окладу за військовим званням вплинув на розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, при нарахуванні яких враховується розмір посадового окладу та окладу за військовим званням.

Частиною першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірність своїх дій, тому, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення взаємопов`язаних позовних вимог в цій частині шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення, нарахування та виплати позивачу в період з 23.11.2022 року по 20.02.2023 року місячного грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, при нарахуванні яких враховується розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року; зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 23.11.2022 року по 20.02.2023 року включно перерахунок та виплату місячного грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, при нарахуванні яких враховується розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення, нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 23.11.2022 року по 20.02.2023 року місячного грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, при нарахуванні яких враховується розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити з 23.11.2022 року по 20.02.2023 року перерахунок та виплату місячного грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, при нарахуванні яких враховується розмір посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 , виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

СуддяС.І. Рейті