Справа № 161/12096/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 161/12096/23 пров. № А/857/21522/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Лавренчука Олександра Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 27.10.2023р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Лавренчука Олександра Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови щодо притягнення до відповідальності за порушення правил благоустрою територій населеного пункту (суддя суду І інстанції: Олексюк А.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 42 хв. 27.10.2023р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 31.10.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

14.07.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на описі вкладення у цінний лист) представник адвокат Лавренчук О.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті /ВК/ Луцької міської ради /МР/ № 507 від 04.07.2023р. про накладення адміністративного стягнення; закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (а.с.2-5, 14).

В обґрунтування позовних вимог покликається на неправомірність притягнення позивача до відповідальності за порушення правил благоустрою м.Луцька, оскільки останній на договірних умовах розмістив обладнання для надання послуг з організації харчування на земельній ділянці релігійної організації. Вказана ділянка не відноситься до об`єктів благоустрою; також матеріали адміністративної справи не містять доказів здійснення позивачем торгівлі на вказаному обладнанні.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 27.10.2023р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.55-56).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Лавренчук О.В., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задовольнити (а.с.59-63).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обставини справи викладені судом необ`єктивно; останній акцентує увагу на визначенні здійснення торгівлі, хоча позивач притягнутий до відповідальності за порушення правил благоустрою.

Також суд не врахував статусу земельної ділянки та підстави забезпечення послуги харчування на замовлення церкви.

Відповідач ВК Луцької МР скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.87-91).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Протокольною ухвалою апеляційного суду від 27.12.2023р. залишено без задоволення клопотання представника апелянта, що надійшло до апеляційного суду 27.12.2023р. (а.с.104-106), про відкладення апеляційного розгляду справи через зайнятість адвоката в розгляді іншої кримінальної справи, оскільки сторони були завчасно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи (а.с.84-86); позивач не був позбавлений можливості самостійної явки до апеляційного суду, а також скористатися правовою допомогою іншого адвоката.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засідання представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; за таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Окрім цього, визначений ст.2 КАС України принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом в розглядуваному випадку не порушений, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності обох сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, 13.06.2023р. інспектором Департаменту муніципальної варти Луцької МР Андрощуком М.В. складено протокол № 158 відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Із змісту вказаного протоколу слідує, що о 16 год. 30 хв. 13.06.2023р. позивач (суб`єкт підприємницької діяльності ФОП) самовільно розмістив об`єкт торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги пп.2.5.5.1.20 Правил благоустрою м.Луцька, затв. рішенням Луцької МР № 44/2 від 29.07.2009р. (а.с.7, 29).

До протоколу долучені рапорт і фотоматеріали (а.с.30, 31).

За вказане порушення постановою Адміністративної комісії при ВК Луцької МР № 507 від 04.07.2023р. позивача ОСОБА_1 , як приватного підприємця, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. (а.с.6).

Копія цієї постанови вручена позивачу під розпис 04.07.2023р.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт самовільного розміщення об`єкта торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 ; доказів проходження дозвільної процедури на розміщення тимчасової споруди та її погодження позивач не представив.

Колегія суддів вважає наведені висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею152 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України № 2807-ІV від 06.09.2005р. «Про благоустрій населених пунктів» (надалі Закон № 2807-ІV) правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

На виконання вказаних вимог закону рішенням Луцької міської ради № 44/2 від 29.07.2009р. затверджено Правила благоустрою міста Луцька.

Зазначені Правила є регуляторним, локальним нормативно-правовим актом, який діє на території міста Луцька та оприлюднений на сайті Луцької міської ради.

Згідно з п.2.5.5.1.20 вказаних Правил забороняється розташування об`єктів торгівлі на усій території міста, крім спеціально призначених місць (магазини, ринки, кіоски).

Відповідно до ст.16 Закону № 2807-IV на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торгівельні лотки, павільйони, кіоски, тощо.

Відповідно до додатку № 1 до рішення ВК Луцької МР № 595-1 від 23.11.2022р. - Схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у Центральному парку імені Лесі Українки, будь-які тимчасові споруди є відсутніми (а.с.33).

Факт самовільного розміщення позивачем об`єкта торгівлі за адресою: м.Луцьк, вул.Глушець, 4, підтверджується протоколом № 158 від 13.06.2023р. та фотоматеріалами.

Із змісту долучених до протоколу про адміністративне правопорушення фотоматеріалів слідує, що позивачем розміщено за вказаною адресою саме об`єкт торгівлі, що стверджується його зовнішнім виглядом (наявністю вивіски, прилавку тощо) та цільовим призначенням (спеціалізований причіп ПР фургон легковий).

Також за твердженням відповідача, позивач ОСОБА_1 на засіданні комісії роз`яснив, що в разі надання продуктів харчування чи відповідного фінансування зі сторони релігійної організації він надає послуги по приготуванню та харчуванню безоплатно; в іншому випадку такі послуги надаються ним на платній основі. Також він здійснює торгівлю не тільки членам церкви, а іншим бажаючим (а.с.24).

В обох вказаних випадках ФОП ОСОБА_1 здійснює на платній основі підприємницьку діяльність із використанням тимчасової споруди (спеціалізованого причепу ПР фургону легкового), що призначена для надання послуг щодо приготування їжі та харчування.

Рішенням ВК Луцької МР № 232-1 від 12.04.2023р. затверджено Правила розміщення та функціонування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Луцької міської територіальної громади.

Ці Правила визначають механізм розміщення та функціонування тимчасових споруд торговельного, побутового та соціально-культурного призначення для провадження підприємницької діяльності (далі - ТС), ТС літніх торговельних майданчиків на території Луцької міської територіальної громади, на землях комунальної власності, на власних земельних ділянках або земельних ділянках, наданих в користування.

Розміщення ТС для пунктів одноразової торгівлі (надання послуг) здійснюється на підставі погодження департаменту економічної політики Луцької міської ради та Договору.

Для отримання погодження розміщення ТС суб`єкт господарювання звертається в департамент економічної політики Луцької міської ради за п`ять робочих днів до початку здійснення діяльності (через департамент «Центр надання адміністративних послуг в місті Луцьку») з відповідними документами.

Доказів проходження дозвільної процедури на розміщення тимчасової споруди і її погодження позивач суду не надав.

У свою чергу, наявність договору про надання послуг від 01.06.2023р., договору позички від 01.06.2023р., укладених між ФОП ОСОБА_1 та Релігійною громадою Церкви Християн Віри Євангельської «Сіон», перебування в постійному користуванні вказаної релігійної організації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не спростовує вищевикладених висновків суду (а.с.8-9).

Водночас, вказані документи не можуть підміняти собою дозвільні документи, необхідність отримання яких визначені локальними актами органу місцевого самоврядування в сфері благоустрою.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені представником позивача в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

Таким чином, відповідачем правомірно визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., а відтак заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.271, 272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Лавренчука Олександра Володимировича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 27.10.2023р. в адміністративній справі № 161/12096/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 28.12.2023р.