Справа № 500/6507/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6507/23

20 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.04.2023 року позивач звернулась із заявою до Теребовлянського ОУПФУ Тернопільської області з проханням надати їй пояснення, яким чином відбувається нарахування її пенсії, з урахуванням якого коефіцієнту та періоду бралася заробітна плата.

У відповіді на заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зазначило, що з 12.06.2009 року позивачу виплачується пенсія за віком, призначена на пільгових умовах (Список №1) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.06.2023 року позивач звернулася із заявою до Теребовлянського ОУПФУ Тернопільської області з проханням надати їй пояснення, з якої причини при перерахунку пенсії до уваги не був взятий період її роботи з 2004 по 2009 рр., де заробітна плата була вищою за заробітну плату по регіону на той період. Відповідно до відповіді Теребовлянського ОУПФУ Тернопільської області, цей період роботи був врахований при нарахуванні їй пенсії, проте з цим вона абсолютно не погодилася, оскільки відповідь була формальною відпискою і не була підкріплена жодними довідками або розрахунками, з яких чітко вбачалося б, які саме роки були взяті до уваги, і який коефіцієнт при цьому було застосовано.

Позивач вважає, що органами Пенсійного фонду грубо порушені її права на отримання пенсії в повному обсязі, оскільки при проведенні пенсійних виплат не враховуються і не беруться до уваги фактичні дані матеріалів пенсійної справи щодо характеру її праці, виконуваних нею обов`язків, у зв`язку з чим розмір пенсії є значно меншим від того, який належить за законом.

Ухвалою суду від 13.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 01.11.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Позивачу з 12.06.2009 виплачується пенсія за віком, призначена на пільгових умовах (Список №1) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На дату призначення розмір пенсійної виплати обчислено із середньомісячного заробітку за період роботи з 01.02.1993 по 14.11.1995, з 02.01.1998 по 29.02.2000 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.06.2009, відповідно коефіцієнт заробітку складав 0,95000. Страховий стаж становив 24 роки 09 місяців 08 днів (враховано по 30.06.2009), в тому числі 11 років 05 місяців 11 днів - робота за Списком №1.

До страхового стажу позивача 24 роки 09 місяців 08 днів додатково зараховано 11 років на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, відповідно коефіцієнт страхового стажу становив 0,35750 (з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% - 0,48263).

Враховуючи зазначене, розмір пенсійної виплати позивача на момент звернення за призначенням пенсії (06.07.2009) складав 803,27 грн., а саме:

- 721,67 грн. - основний розмір пенсії за віком (1573,99x0,95000x0,48263), де 1573,99 - показник середньої заробітної плати за 2008 рік, 0,95000 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вищевказані періоди роботи, 0,48263 - коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%);

- 81,60 грн. - доплата за 15 років понаднормативного стажу (544,00x15%, де 544,00 -розмір прожиткового мінімуму-для-осіб, які втратили працездатність).

Таким чином, пенсію позивачу призначено відповідно до чинних норм законодавства та згідно документів, наданих при зверненні із заявою про призначення пенсії, та даних персоніфікованого обліку. В подальшому позивачу неодноразово проводились перерахунки пенсії.

Крім того Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зауважує, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Пунктом 4.1 Порядку встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Крім того, як зазначалось вище, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою, форма якої встановлена Порядком.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок) пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою відповідно до Закону України Про звернення громадян, у якій просила надати відповідну інформацію.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області вищезазначене звернення розглянуло відповідно до Закону України Про звернення громадян та надало відповідь, долучену позивачем до позовної заяви.

На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 13.11.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 04.12.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 20.12.2023 о 10:15 год.

Представник відповідача 20.12.2023 року через електронний суд подала витребувані судом докази.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак позивач подала заяву про розгляд справи без її участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , з 2009 року одержує пенсію за віком по Списку 1, призначену Теребовлянським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області (пенсійне посвідчення Серії НОМЕР_1 видане 30.07.2009 р.) та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Тернопільській області

Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати.

Позивачем неодноразово було направлено звернення до ГУ ПФУ в Тернопільській області, з вимогою здійснити перерахунок пенсії у зв`язку з шкідливими умовами праці, однак відповідач надав їй формальні відповіді.

12. 04. 2023 року позивач звернулась із заявою до Теребовлянського ОУПФУ Тернопільської області з проханням надати їй пояснення, яким чином відбувається нарахування її пенсії, з урахуванням якого коефіцієнту та періоду бралася заробітна плата.

У відповіді на заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, зазначило, що з 12.06.2009 року і виплачується пенсія за віком, призначена на пільгових умовах (Список №1) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.06.2023 року позивач звернулася із заявою до Теребовлянського ОУПФУ Тернопільської області з проханням надати їй пояснення, з якої причини при перерахуванні пенсії до уваги не був взятий період її роботи з 2004 по 2009 рр., де заробітна плата була вищою за заробітну плату по регіону на той період. Відповідно до відповіді Теребовлянського ОУПФУ Тернопільської області, цей період роботи був врахований при нарахуванні пенсії, проте з цим позивач абсолютно не згідна, оскільки відповідь була формальною відпискою і не була підкріплена жодними довідками або розрахунками, з яких чітко вбачалося б, які саме роки були взяті до уваги, і який коефіцієнт при цьому було застосовано.

Позивач вважає, що органами Пенсійного фонду грубо порушуються її права на отримання пенсії в повному обсязі, оскільки при проведенні пенсійних виплат не враховуються і не беруться до уваги фактичні дані матеріалів пенсійної справи щодо характеру її праці, виконуваних нею обов`язків, у зв`язку з чим розмір пенсії є значно меншим від того, який їй належить за законом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт,, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який передбачає перехід від системи пенсійного забезпечення до страхової пенсійної системи і встановлення прямої залежності розмірів пенсій від страхового стажу й заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Як видно з матеріалів справи, а саме з довідки Комунального некомерційного підприємства "Теребовлянська міська лікарня" №307 від 26.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , працювала в Комунальному некомерційному підприємстві "Теребовлянська міська лікарня" на посаді лікаря-рентгенолога.

Трудовий стаж на посаді лікар-рентгенолога складає 11 років 5 місяців 11 днів.

Отже, посада лікаря-рентгенолога віднесена до посад за Списком №1, що надає право ОСОБА_1 , на отримання пільгової пенсії.

Окрім того, суд звертає увагу, що 19.02.2020 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі №520/15025/16-а, в якій зазначила, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21- 183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10.03.2015, від 17.03.2015 у справах № 21- 51а15 та № 21-585а14, від 14.04.2015 року у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15 щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції від 03.10.2023 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області, щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії за період з 30.07.2009 р. по жовтень 2023 р., за віком на пільгових умовах, у зв`язку з шкідливими умовами праці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Тернопільській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за період з 30.07.2009 р. по жовтень 2023 р., у зв`язку з шкідливими умовами праці за Списком №1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, відповідно до квитанції від 03.10.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.