Справа № 820/13667/13-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 р. Справа № 820/13667/13-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023, по справі № 820/13667/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України , Державної виконавчої служби України відділ примусового виконання рішень

про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила:

- визнати незаконними дії Державної виконавчої служби України Відділу примусового виконання рішень щодо несвоєчасного виконання рішення Європейського суду з прав людини по стягненню коштів і їх виплату, такою, що призвели до невиконання рішення Європейського суду з прав людини відповідно до вимог вказаних у рішенні - протягом трьох місяців з дня набрання рішенням чинності, чим порушено ст. 46 Європейської конвенції з прав людини;

- зобов`язати Державну виконавчу службу України Відділу примусового виконання рішень здійснити повне виконання рішення суду, а саме перерахувати кошти в частині різниці, що виникла при конвертації 3 тис. євро в національну валюту на підставі перерахування її не за курсом, який існував на день здійснення платежу, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення; зобов`язати відповідача нарахувати пеню у розмірах, визначених рішенням Європейського суду з прав людини: нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3 тис. євро , які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував 21.11.2013 (день здійснення платежу), із додаванням трьох відсотків по формулі 32436.39:365х4хкількість днів, які є різницею між 06.09.2013 та днем здійснення остаточного виконання судового рішення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 адміністративний позов залишено без задоволення.

В подальшому постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.01.2014 скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо не своєчасного виконання рішення Європейського суду з прав людини по стягненню коштів на користь позивача з держави та їх виплату, такою, що призвела до невиконання рішення Європейського суду з прав людини відповідно вимог вказаних в рішенні - протягом трьох місяців з дня набрання рішення чинності.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби здійснити повне виконання рішення Європейського суду з прав людини, а саме перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_1 різницю, яка виникла при конвертації 3000 євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу 21.11.2013, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України нарахувати пеню у розмірах визначених рішенням Європейського суду з прав людини, а саме нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 євро, які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував на 21.11.2013.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили, у справі видано виконавчі листи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі здійснено заміну боржника як сторони виконавчого провадження ВП № 46226845 з виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 820/13667/13-а а саме: Державну виконавчу службу України відділ примусового виконання рішень на Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

03.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконання судового рішення - постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014, у якій просила накласти штраф на директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за невиконання рішення суду від 29.04.2014 по справі № 820/13667/13-а.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на теперішній час судове рішення у справі № 820/13667/13-а є невиконаним, відповідальною особою за виконання вказаного рішення є керівник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельов М.Є., у зв`язку з з огляду на що наявні підстави для застосування до нього штрафу в порядку ст. 382 КАС України. При цьому, апелянт наголошувала, що відсутність зобов`язання судом надати звіт про виконання рішення не є перешкодою для накладення штрафу, оскільки положення ст. 382 передбачають також його окреме застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з того, що незастосування заходу судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання надати звіт, виключає можливість накладення штрафу в порядку ст. 382 КАС України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Із матеріалів справи встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 820/13667/13-а від 02.07.2014, виданий 28.07.2014 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби здійснити повне виконання рішення Європейського суду з прав людини, а саме:

- перерахувати на банківський рахунок ОСОБА_1 різницю, яка виникла при конвертації 3000 євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу 21.11.2013, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини (ВП № 46259644);

- нарахувати пеню у розмірах визначених рішенням Європейського суду з прав людини, а саме нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 євро, які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував на 21.11.2013 (ВП № 46226845).

В подальшому у зв`язку із припиненням Державної виконавчої служби України відділ примусового виконання рішень ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 здійснено заміну боржника як сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 820/13667/13-а на Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Із матеріалів справи встановлено, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 08.02.2018 закінчено виконавче провадження ВП № 46226845 з виконання виконавчого листа № 820/13667/13-а, виданого 28.07.2014 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби нарахувати пеню на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з виконанням та перерахунку на користь стягувача коштів у розмірі 97,13 грн.

Також постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.01.2018 закінчено виконавче провадження ВП № 46226845 з виконання виконавчого листа № 820/13667/13-а, виданого 28.07.2014 Харківським окружним адміністративним судом про перерахування на банківський рахунок позивача різниці, яка виникла при конвертації 3000 евро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу 21.11.2013, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з виконанням.

В подальшому рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 у справі № 820/1070/18 скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжова М.В. про закінчення виконавчого провадження № 46226845 від 08.02.2018.

З огляду на викладене постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. від 20.09.2023 відновлено виконавчого провадження № 46226845 про зобов`язання відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України нарахувати пеню у розмірах визначених рішенням Європейського суду з прав людини, а саме нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати з 07.09.2013 по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 євро, які конвертовані в національну валюту по курсу, який існував на 21.11.2013.

Обґрунтовуючи заяву про накладення штрафу на директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за невиконання рішення суду від 29.04.2014 по справі № 820/13667/13-а у відповідності до ст. 382 КАС України, ОСОБА_1 зазначила, що вказане судове рішення набрало законної сили, втім до теперішнього часу залишається не виконаним, відповідальною особою за виконання вказаного рішення є саме керівник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кисельов М.Є.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, у разі подання чи неподання звіту суд ухвалою може встановити новий строк подання звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, накласти штраф.

За своїм змістом накладення на керівника суб`єкта владних повноважень відповідального за виконання постанови, є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду, за результатами розгляду звіту про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту.

При цьому, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що питання накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту.

Натомість можливість застосування такого виду судового контролю як накладення окремо від іншого зобов`язання надати звіт положеннями ст. 382 КАС України не передбачена.

Так, 03.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014, у якій просила зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати до суду звіт про виконання рішення суду, постановленого по справі № 820/13667/13-а, 29.04.2014, встановивши строк його подання протягом 10 днів, від отримання ухвали суду про зобов`язання надати до суду звіт.

Уухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2023, заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду залишено без задоволення.

При цьому, відмовляючи у зобов`язанні відповідача надати звіт, суди виходили з того, що враховуючи відновлення виконавчого провадження № 46226845 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. від 20.09.2023, відсутні підстави вважати, що встановлений ст. 373 КАС України спосіб звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання буде не ефективним, а незастосування заходу судового контролю в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України не призведе до виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки за наслідками розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю судом не приймалось рішень про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, як обов`язкової передумови накладення штрафу в порядку ст. 382 КАС України, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання судового рішення шляхом накладення штрафу на директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 по справі № 820/13667/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов