Справа № 504/3952/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 504/3952/22

Перша інстанція: суддя Добров П.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача-Шляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

секретар - Цибульська Ю.М.,

за участю: представника апелянта - Нагнибіди О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.09.2023 у справі № 504/3952/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції , Тимчасово виконуючого обов`язки командира роти 8 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Хлєвного Володимира Олександровича про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати дії тимчасово виконуючого обов`язки командира роти 8 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Хлєвного В.О. стосовно винесення постанови серії БАД №411386 від 29.11.2022 протиправними;

- скасувати постанову серії БАД №411386 від 29.11.2022 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити адміністративне провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №411386 від 29.11.2022, винесеною тимчасово виконуючим обов`язки командира роти 8 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Хлєвним В.О., позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 420 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 29.11.2022 о 13 год. 52 хв. позивач керуючи транспортним засобом, автомобілем марки BMW5250 реєстраційний номер НОМЕР_1 після зупинки в Одеській області, Лиманський район, село Фантанка, Південна дорога, 101 не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1 г ПДР України. Позивач вважає протиправною вказану постанову, оскільки, незважаючи на відсутність в позивача страхового полісу на момент складення оскаржуваної постанови, інспектор патрульної поліції не повідомив конкретну причину та підставу зупинки транспортного засобу, що свідчить про протиправність дій поліцейського та спірної постанови.

Окрім того, позивач зазначає, що на момент зупинки його транспортного засобу порушень ним Правил дорожнього руху працівниками поліції виявлено не було та протокол щодо порушень правил дорожнього рух у відносно нього не складався.

Представник Управління патрульної поліції в Одеській області надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти її задоволення. В обґрунтування відзиву зазначив, що оскаржувана постанова прийнята правомірно, в межах повноважень та у порядку встановленому чинним законодавством.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Комінтернівський районний суд Одеської області рішенням від 12.09.2023 у справі № 504/3952/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав дії тимчасово виконуючого обов`язки командира роти 8 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Хлєвного Володимира Олександровича, стосовно винесеної постанови серії БАД №411386 від 29.11.2022.

Постанову серії БАД №411386 від 29.11.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП - скасував.

Закрив справу про адміністративне правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що транспортний засіб позивача було зупинено інспектором патрульної поліції в межах повноважень, встановлених ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»;

- суд першої інстанції залишив поза увагою, що на момент складення оскаржуваної постанови у позивача був відсутній страховий поліс, що підтверджується позивачем у позовній заяві.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції позивач не з`явився, причини неявки до суду не повідомив.

Колегія суддів зазначає, що позивач був повідомлений про розгляд справи в апеляційному суді, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого позивачем отримано ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2023 та копію апеляційної скарги з додатками (а.с. 103).

Положеннями ст. 286 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності

Так, відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відтак, чинним законодавством встановлений скорочений строк розгляду даної категорії справ, в тому числі й у суді апеляційної інстанції.

З метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, апеляційним судом повідомлено позивача про дату, час та місце розгляду справи засобами телефонного зв`язку. В матеріалах справи наявні телефонограми, відповідно до яких позивач був повідомлений про призначенні судові засідання в апеляційному суді на 05.12.2023 та 12.12.2023 за номером телефону, вказаним позивачем у позовній заяві (а.с. 105, 109). Проте, у вказані дати позивач не з`явився в судове засідання, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило.

З метою забезпечення належного повідомлення позивача про розгляд справи в апеляційному суді, судове засідання було відкладено на 26.12.2023. Виклик позивача у судове засідання було здійснено шляхом направлення судової повістки про виклик засобами поштового зв`язку на поштову адресу позивача, вказану ним у позовній заяві. Проте, вказана судова повістка повернулась на адресу апеляційного суду у зв`язку з неврученням отримувачу, причина - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З огляду на наведене колегія суддів констатує, що позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Аналогічна правова позиція щодо належного повідомлення учасника справи викладено у постановах Верховного Суду від 12.01.2023 у справи № № 9901/278/21, від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19, від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц, від 31.08.2022 у справі № 760/17314/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Також апеляційний суд зауважує, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21).

В контексті наведеного, слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) від 03.04.2008, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи викладене, а також належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, вимоги закону щодо скорочених строків розгляду адміністративних справ даної категорії, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою про накладення адміністративного стягнення по справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №411386 від 29.11.2022, винесеною Тимчасово виконуючого обов`язки командира роти 8 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Хлєвним В.О., позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 420 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 29.11.2022 о 13 год. 52 хв. позивач керуючи транспортним засобом, автомобілем марки BMW5250 реєстраційний номер НОМЕР_1 після зупинки в Одеській області, Лиманський район, село Фантанка, Південна дорога, 101 не пред`явив для перевірки поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1 г ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскаржувана постанова не містить повного опису обставин, установлених при розгляді справи, зокрема, не визначено причин з який сталося зупинення транспортного засобу, яким керував позивач та підстави для перевірки документів.

Як зазначив суд, за відсутністю, передбачених законних підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія, подальші дії з приводу встановлення обставин правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху також не можуть розглядатися як законні дії суб`єктів владних повноважень Управління патрульної поліції в Одеський області.

При цьому суд вказав, що в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач порушив вимоги п.п. 2.1(г) ПДР України. В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази, які б безспірно підтверджували зазначені в ній, тобто об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1 (г) Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями статті 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписи статті 280 КУпАП закріплюють обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з нормами статті 14 Закон України від 30 червня 1993 року, № 3353-XII «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 2 липня 2015 року, № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

При цьому, пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (далі - ПДР України) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що позивач не заперечує факту непред`явлення страхового полісу, для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Наведене також підтверджується матеріалами справи, а саме відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських (01018@322210, 01018@572210) котрі містяться на диску, який долучений відповідачем до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву (а.с. 53).

З вказаних відеозаписів вбачається, що позивач підтвердив відсутність страхового полісу та не мав заперечень під час прийняття уповноваженими особами поліції оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, апеляційний суд зазначає, що уповноваженою особою патрульної поліції правомірно прийнято оскаржувану постанову БАД №411386 від 29.11.2022.

При цьому, той факт, що відносно позивача не було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху не може слугувати належним обґрунтуванням незаконності вимоги поліцейського щодо пред`явлення страхового полісу, оскільки не спростовує правомірності оскаржуваної постанови.

Водночас, на думку позивача, він мав право не пред`являти страховий поліс, посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

В контексті наведеного, колегія суддів зауважує, що підстави зупинки поліцейським транспортного засобу наведені у статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», зокрема, поліція може застосовувати такі превентивні заходи як перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Поліцейський має право вимагати від особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо зовнішні ознаки транспортного засобу дають достатні підстави вважати, що транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення (пункт 6 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію»).

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо транспортний засіб перебуває в розшуку (пункт 4 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Як вбачається з відеозаписів з місця події, уповноважені особи патрульної поліції зупинили транспортний засіб позивача з метою з`ясування обставин здійснення позивачем зйомки об`єкта інфраструктури з автомобіля та перевірки документів.

Апеляційний суд звертає увагу, що на виконання пункту 1 статті 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінет Міністрів України розпорядженням від 04.02.2022 № 181-р затвердив План запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні (далі - План).

Згідно з пунктами 1, 11 Плану на органи МВС України та Національної поліції, зокрема, покладено обов`язок щодо: організації посиленої охорони та оборони важливих об`єктів національної економіки та об`єктів, що забезпечують життєдіяльність населення; проведення перевірки документів в осіб, а в разі потреби огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією та законами України.

Крім того, Наказом МВС України від 10.12.2015 № 1560 затверджено Інструкцію про порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності (далі - Інструкція, Інструкція № 1560).

Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції № 1560 встановлено, що ця Інструкція, розроблена відповідно до вимог Законів України «Про Національну поліцію», «Про правовий режим надзвичайного стану», «Про правовий режим воєнного стану», Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878, Указу Президента України від 21 липня 1994 року № 396 «Про невідкладні заходи щодо посилення боротьби зі злочинністю», визначає організаційно-правові основи та порядок переведення органів Національної поліції України (далі - НПУ) на посилений варіант службової діяльності, організацію управління та особливості діяльності поліції в умовах його введення.

Пунктами 2, 5 розділу І Інструкції визначено, що посилений варіант службової діяльності (далі - посилений варіант) - комплекс організаційно-правових, превентивних, профілактичних, оперативних та інших заходів, пов`язаних з особливим режимом виконання службових завдань і залученням значної кількості поліцейських з метою швидкої стабілізації оперативної обстановки, якщо наявними силами і засобами, що безпосередньо залучені до забезпечення публічної безпеки і порядку у повсякденному режимі несення служби, їх виконати неможливо.

Правовою основою діяльності поліцейських в умовах посиленого варіанта є Конституція України, закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, нормативно-правові акти МВС та ця Інструкція.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції посилений варіант може бути введений на території держави або в окремих її регіонах чи населених пунктах до введення в установленому порядку надзвичайного та/або воєнного стану за наявності реальної загрози безпеці або життю громадян, усунення якої є одним із основних завдань НПУ.

Колегією суддів зазначає, що наказом Голови Національної поліції України від 09.08.2022 № 568 наказано, зокрема, керівникам структурних підрозділів центрального органу управління поліції, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції України, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України організувати до завершення (скасування) на території України воєнного стану службову діяльність поліцейських та державних службовців (далі - працівники) підпорядкованих органів у посиленому варіанті згідно з правовими засадами діяльності Національної поліції України в умовах воєнного стану та скасувати святкові дні.

За наведеного, колегія суддів зазначає, що зупиняючи транспортний засіб позивача та здійснюючи перевірку документів, як превентивний захід, в умовах дії воєнного стану, уповноважена особа Національної поліції діяла в межах повноважень та у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та положень чинного законодавства.

Аналогічна правова позиція щодо застосування превентивних заходів поліцейськими викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 760/20247/16-а.

Враховуючи все вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції , Тимчасово виконуючого обов`язки командира роти 8 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Хлєвного Володимира Олександровича про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.09.2023 у справі № 504/3952/22 - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.09.2023 у справі № 504/3952/22 - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Тимчасово виконуючого обов`язки командира роти 8 батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Хлєвного Володимира Олександровича про визнання дій незаконними та скасування постанови у справі - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк