Справа № 160/25952/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/25952/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглядаючи в письмовому порядку апеляційну скаргу представника позивача Сосєдки Олени Віліївни адвоката Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» Слюсар Вадима Валерійовича на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року

у адміністративній справі № 160/25952/23 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення повернуто позивачу на підставі частини четвертої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, з одночасним роз`ясненням позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, а також про можливість оскарження ухвали суду до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач та його представник адвокат Слюсар Вадимом Валерійович не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції у цій справі, вважаючи її такою, що ухвалена з порушенням процесуальних норм та не врахування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи, просять в апеляційній скрзі скасувати ухвалу суду першої інстанції, а матеріали справи № 160/25952/23 направити у Дніпропетровський окружний адміністративний суд для продовження їх розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року подана в інтересах позивача (апелянта) її представником - адвокатом Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» Слюсар Вадимом Валерійович, яким акцентовано увагу, що: частиною четвертою статті 169 КАС України не передбачено такої підстави для повернення позовної заяви, як зловживання процесуальними правами; а застосування судом у даному випадку положень ст.45 КАС України грунтуються на помилковому розумнні фактичних обставин, які суд розцінив як підтвердження зловживання процесуальними правами позивача і як на підставу для повернення позовної заяви.

Представник позивача в апеляційній скарзі вказує, що на виконання доручення Соседки О.В. та в її інтересах АО «Юридична фірма «Аріо» було підготовлено відповідно до ч.2 ст.160 КАС України позовну заяву до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 01.08.2023 №265-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД», яку подано різними способами, тобто, через сервіс «Електронний суд» та шляхом поштового відправлення, про що чітко зазначено на останній сторінці позовної заяви. Вказані дії по відправленю до суду позову в інтересах ОСОБА_1 з реквізитами документу вихідний номер №23-0765 від 08.10.2023, тобто: одного примірника з додатками та квитанцією про сплату судового збору у формі pdf через електронний кабінет підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», та другого примірника разом з додатками та оригіналом квитанції сплаченого судового збору засобами поштового зв`язку - представник позивача Слюсар В.В. обгрунтовує нестабільністю енергетичної системи України і запроваджених в Україні умов воєнного стану, та вважає, що використання у даному випадку можливості подати один і той же позов, але двома різними способами не може вважатися зловживанням процесуальними правами та поданням двох окремих тотожних позовів, оскільки подвійна реєстрація вхідного документу (позову) з одними вихідними реквізитами - не може ставитись у вину позивачу, а вчинення позивачем усіх дій з інформування Дніпропетровського окружного адміністративного суду про подання позову через Електроний суд і засобами поштового зв`язку - є наслідком певної недбалості канцелярії суду, що призвело до неправомірних звинувачень позивача у зловживаннях процесуальними правами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, Національний банк України вказує на безпідставність та необгрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги позивача, у зв`язку з чим просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції суду від 12.10.2023 про повернення позовної заяви залишити без змін, як таку, що ухвалена з дотримання норм процесуального права і з врахуванням усіх обставин справи.

Зокрема, Національний банк України вважає необгрунтованим аргумент апелянта про те, що позовна заява, зважаючи на нестабільність енергетичної системи України та з урахуванням запроваджених умов воєнного стану, подана і через підсистему «Електронний суд», і засобами поштового звязку, оскільки така позовна заява подана та підписана адвокатом позивача, який як спеціаліст у галузі права був зобов`язаний знати про альтернативні способи подачі позовної заяви та правові наслідки одночасного подання кількох позовних заяв у різних процесуальних формах. При цьому посилання представника позивача на нестабільність енергетичної системи України є абсолютно безпідставним, оскільки станом на сьогодні в Україні відсутні графіки стабілізаційних відключень електроенергії та перебої з електропостачанням та свідчить про те, що зазначені в апеляційній скарзі обставини не є дійсними мотивами для подачі кількох позовних заяв. Разом з тим, відповідач наголошу, що чинним процесуальним законодавством передбачена можливість (1) направлення позовної заяви за допомогою системи Електронний Суд, або (2) в паперовій формі через відділення поштового зв`язку, а наслідком подачі позовної заяви з аналогічним предметом спору та підстав до одних і тих самих відповідачів різними способами, стало присвоєння судовим справам різних унікальних номерів та визначення різного складу суду по суті за одним і тим же процесуальним документом, що свідчить про маніпуляцію автоматизованим розподілом справ між суддями та є зловживанням процесуальними правами.

За вказаних обставин відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними права та повернення позовної заяви у справі № 160/25952/23.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ч. 2 ст.312 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та поданого відповідачем відзиву, перевіривши за матеріалами справи обставини спірного у цій справі питання щодо повернення позивної заяви ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегією суддів встановлено наступне.

Адміністративний позов до Національного банку України був складений в інтересах ОСОБА_1 , підписаний та поданий через Електронний Суд її представником адвокатом Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» Слюсар Вадимом Валерійович 08.10.2023 року (а.с.55 т.1). Реєстрацію вказаного адміністративного позову ОСОБА_1 здійснено автоматизованою системою документообігу суду (далі - АСДС) відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, із змінами (далі - Положення про АСДС), що підтверджено штампом суду із зазначенням дати отримання документа, посади, прізвища та підпису працівника апарату суду, який прийняв документ - вхід.№ 85681 від 09.10.2023 р., та інформацією про те, що документ сформовано в системі «Електронний Суд» 09.12.2023 р. (а.с.1-55 т.1), а також долученими до адміністративної справи скрін-шотами із особистого кабінету сервісу «Електронний Суд» стосовно інформації про вих.№ 23-0765 від 08.10.2023 р. та вх.№ 85681 від 09.10.2023 р. поданої через Електронний Суд позовної заяви ОСОБА_1 (а.с.146, 148, 149 т.2). Матеріалам адміністративного позову ОСОБА_1 з додатками надано єдиний унікальний номер судової справи №160/25952/23, а задля визначення складу суду справу передано до автоматизованого розподілу о 16:11:08 09.10.2023 р., і згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.100-102 т.2) було визначено склад колегії суддів: 1. Неклеса Олена Миколаївна, 2. Турова Олена Михайлівна, 3. Луніна Олена Станіславівни.

За результатом проведеної 12.10.2023 року перевірки матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 01.08.2023 №265-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» у справі, якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №160/25952/23, суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклесою О.М. встановлено, що 12.10.2023 року шляхом поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 01.08.2023 №265-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД», якій присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №160/26388/23.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі №160/25952/23, суд першої інстанції виходячи з положень ч.2 ст.171 КАС України, яка передбачає, що на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі, виходив з того, що позивачем подано дві позовні заяви і позовні вимоги у справі №160/25952/23 та у справі №160/26388/23 пред`явлені позивачем до одних і тих самих відповідачів, з аналогічним предметом спору, з аналогічних підстав.

Як зазначив суд першої інстанції в ухвалі, що переглядається в апеляційному порядку у цій справі, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через підсистему «Електронний кабінет», у зв`язку з чим суд першої інстанції наголосив, що чинним процесуальним законодавством передбачена можливість направлення позовної заяви за допомогою системи Електронний Суд або в паперовій формі, зокрема, через відділення поштового зв`язку.

За наведених обставин та виходячи з покладеного на суд обов`язку вживати заходи і застосовувати визначені цим Кодексом заходи задля запобігання зловживанням процесуальними правами учасником судового процесу, суд першої інстанції спираючись на положення ст.44 та ч.1, п.2 ч.2, ч.3, ч.4 ст.45 КАС України дійшов висновку, що у даному випадку внаслідок подання для розгляду до суду декількох позовів має місце зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що є правовою підставою для застосування наслідків, передбачених частиною 3 статті 45 КАС України, тобто, повернення позовної заяви позивачеві згідно частини 4 статті 45 КАС України.

Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції за апеляційною скаргою представника позивача адвоката Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» Слюсар Вадима Валерійовича, колегія суддів перш за все звертає увагу, що констатуючи факт подання ОСОБА_1 двох позовів до одних і тих самих відповідачів, з аналогічним предметом спору та з аналогічних підстав, а саме, пред`явлення позову у справі №160/25952/23, що розглядається, та у справі №160/26388/23, суд першої інстанції лише формально процитував зміст заявлених позивачем позовних вимог у цих справах, але у той же час не звернув уваги на обставини, які свідчать про відсутність правових підстав вважати «зловживанням процесуальними правами» факт надіслання представником позивача до суду одного і того ж позову до Національного банку України через особистий кабінет адвоката сервісу «Електронний Суд» в електронній формі та через відділення поштового зв`язку в паперовій формі.

Зокрема, внаслідок фомального підходу до перевірки позовної заяви ОСОБА_1 у справі №160/25952/23 на предмет її відповідності прописаним у ст.171 КАС України критеріям, суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду взагалі не звернув уваги та не надав належної оцінки в оскаржуваній ухвалі від 12 жовтня 2023 року тому, що: позовна заява ОСОБА_1 як в електронній формі так в паперовій формі містить один вихідний номер Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» - № 23-0765 від 08.10.2023 р. (а.с.1 т.1, а.с.103 т.2); а в самій позовній заяві (як в електронній формі так і в паперовій формі) представник позивача чітко зазначив, що «данний позов буде подано через сервіс Електроний суд, а також додатково буде направлено поштовим відправленням» (а.с.55 т.1, а.с.128 зворот т.2); а до позову відповідно до п.11 ч.5 ст.160 КАС України додано власне письмове підтвердження представника позивача в електронній формі про те, що ним іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом не подано (а.с.56 т.1).

Колегія суддів вважає, що у вказаний в попередньому абзаці спосіб представник позивача підтверджував факт подання ним до суду саме одного позову, але двома способами: через електронний кабінет підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у форматі pdf; та засобами поштового зв`язку у папаревому вигляді. Неврахування судом сукупності наведених обставин саме і призвело до помилкового сприйняття поданої представником позивача однієї позовної заяви, як подання двох позовів до одного й того самого відповідача з тих самих підстав, тим самим предметом.

При цьому, суд першої інстанції обгрунтовуючи свої висновки про зловживання позивачем процесуальними правами послався лише на те, що «позивач подала дві позовні заяви, в яких позовні вимоги пред`явлені до одних і тих самих відповідачів, з аналогічним предметом спору, з аналогічних підстав», а «чинним процесуальним законодавством передбачена можливість направлення позовної заяви за допомогою системи Електронний Суд АБО в паперовій формі, зокрема, через відділення поштового зв`язку». Проте, вказаний висновок судом першої інстанції був зроблений лише на підставі даних про розподіл справи № 160/26388/23 (а.с.129-131 т.2) та ксерокопії позовної заяви ОСОБА_1 у паперовій формі, яка має дату та вихідний нормер Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» (№ 23-0765 від 08.10.2023 р.), зареєстрованої судом 12.10.2023 року за вхід.№ 86850/23 (а.с.103-128 т.2), що підтверджено як змістом оскаржуваної ухвали, яка не містить будь-якого опису про дослідження матеріалів справи №160/26388/23 в паперовому вигляді та їх оцінки у порівнянні з позовом і долученими до нього квітанції про сплату судового збору у форматі pdf та інших матеріалів у справі №160/25952/23, що розглядається на предмет відповідності вимогам ст.171 КАС України.

Отже, на переконання колегії суддів, у даному спірному випадку суд першої інстанції безпідставно розцінив факт надіслання до суду позовної заяви ОСОБА_1 одночасно двома способами (через Електроний суд та через засоби поштового зв`язку), як маніпуляцію автоматизованим розподілом справ між суддями, що призвело до необґрунтованого та невмотивованого висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Дійсно, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.45 КАС України суд з урахуванням конкретних обставин справи може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, у тому числі і внаслідок подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу, що подання до суду однієї і тієї ж позовної заяви одночасно двома способами через Електронний суд і через засоби поштового зв`язку - не є рівнозначним пред`явленню позовних вимог до одного й того самого відповідача у розумінні п.2 ч.2 ст.45 КАС України, і різниця полягає у тому, що: «зловживання процесуальними правами» зводиться тільки навмисного створення перешкод у вирішенні завдань адміністративного судочинства; натомість звернення до суду з позовом - спрямовано на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а направлення до суду одного позову двома способами (через Електроний суд та через засоби поштового зв`язку) з одночасним інформування суду про вказане - є ніщо інше, ніж сумлінна та добросовісна реалізація представником позивача (адвокатом) процесуального права, з наміром розвантаження суду та пришвидшення процесу розгляду позову по суті.

На підтвердження описаних у попередньому абзаці обставин, колегія суддів наголошує, оскільки «зловживання процесуальними правами» є суб`єктивним й оціночним поняттям, висновок суду з вказаного питання повинен ґрунтуватися на доказах, якими беззаперечно підтверджується умисне та недобросовісне користування позивачем своїм процесуальним правом у спосіб, який суперечить завданню адміністративного судочинства, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яким неодноразово вказувалося, що: під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисної, несумлінної поведінки учасників процесу, що знаходить своє вираження у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести; використання наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації прав інших учасників провадження; перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтоване перевантаження роботи суду; а ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу. Зокрема, вказана правова позція викладалася у постановах: від 08.05.2018 по справі № 910/1873/17, від 22.05.2019 по справі № 234/3341/15-ц, від 30.11.2020 по справі № 806/1943/18, та інш.

Тобто, задля визначення дій позивача (його представника) як зловживання процесуальними правами, судом мають бути встановлені винні процесуальні дії, які здійснені воочевидь з корисливим або особистим мотивом, та використані на шкоду правам, обов`язкам і інтерасам інших осіб, які приймають участь у справі. Якщо суддя вважає певну дію позивача зловживанням, це має бути належним чином обгрунтувано та мотивовано у відповідному процесуальному документі, яким у даному випадку є ухвала від 12.10.2023, що оскаржується представником позивача в апеляційному порядку.

Проте, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не описано, а відповідно, і не встановлено обставин, які б свідчили про відсутність наміру вирішити реально існуючий, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду, а відповідно, судом не встановлено зловживання позивачем та його представником своїми процесуальними правами, або використання ними свого суб`єктивного права на шкоду правам інших осіб.

Апеляційним судом також не встановлено в діях позивача та його представника жодних ознаків несумлінного та неналежного використання процесуальних прав, чи зловживання правами шляхом маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

Відсутність в діях позивача та його представника ознак зловживання процесуальними правами підтверджується зокрема тим, що позовна заява ОСОБА_1 має єдиний вихідний номер Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» № 23-0765 від 08.10.2023 р., а безпосередньо у позові зазначено про подання позовної заяви через сервіс Електроний суд, з додатковим його направленням поштовим відправленням, а також доданим до позову власного письмового підтвердження представника позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Проте, вказані обставини судом першої інстанції навіть не обговорювалися при ухваленні оскаржуваного у цій справі рішення.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що представник позивача є професійним адвокатом, який обізнаний як з функціонуванням окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи так і загальними правилами ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України, якими регламентовано порядок роботи з документами і порядок автоматизованої (електронної) обробки, обліку та контролю документів, судових справ за допомогою автоматизованої системи документообігу суду і ведення діловодства в паперовій формі. Відповідно, дії представника позивача в частині надіслання до суду одного позову двома способами не суперечать вимогам ч.8 ст.18 КАС України та приписам затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої Ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21.

Колегія суддів визнає наведені в апеляційній скарзі доводи представника позивача такими, що заслуговують на увагу щодо не вчинення жодних дій, пов`язаних із зловживаннями процесуальними правами, зокрема, щодо: не вчинення позивачем жодних дій, пов`язаних із зловживаннями процесуальними правами; право позивача скористатися можливістю подати один і той же позов різними способами з одночасним інформуванням суду про це в позовній заяві; права подання документів до суду в паперовій формі згідно ч.8 ст.18 КАС України; відсутність підстав вважати поданий позов різними способами як подання двох позовів; відсутність підстав ставити у вину позивача здійснення судом подвійної реєстрації одного вхідного документу внаслідком недбалості канцелярії суду.

Так, означена у попередньому абзаці позиція позивача та його представника повністю узгоджується:

- з положеннями ч.8 ст.18 КАС України, яка вказує, що «реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом»;

- підпунктами 15.1, 15.3 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, якими прописано, що до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, такі дії вчиняються в такому порядку: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі, а розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі;

- пункту 113 розділу V «Перехідні положення» Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яке затверджено рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, до забезпечення початку функціонування ВСІХ підсистем (модулів) ЄСІТС справи розглядаються (формуються та зберігаються) в паперовій формі, а документи, що надійшли до суду в електронній формі роздруковуються за наявності такої можливості у судді. А у зв`язку з відсутністю такої можливості внаслідок неналежного фінансування судів, документи, відповідно, подаються до суду у паперовій формі;

- та з рішенням Ради Судів України від 05.08.2022 року №26, яке є загальнодоступним та яким вирішено «з метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення судів рекомендувати судам - у разі відсутності можливості у суді роздрукувати документи, що надійшли до суду в електронній формі через значний їх обсяг, звертатися до учасників судових проваджень з пропозицією додатково подати відповідні документи для суду у паперовій формі. Закликати усіх учасників судових проваджень: - з розумінням поставитися до існуючих проблем фінансування судової гілки влади в умовах воєнного стану; - при подачі значного обсягу документів до суду в електронній формі (понад 30 аркушів) додатково подавати їх суду в паперовій формі.»

Таким чином, представник позивача подавши позов ОСОБА_1 одночасно двома способами (через Електроний суд та через засоби поштового зв`язку) діяв відповідно до вимог діючого на той час законодавства та фактично відреагував на заклики Ради Судів України стосовно скрутного стану фінансового забезпечення судів, неможливості придбавати папір, витратні матеріали, здійснювати заправку оргтехніки, відсутності інколи можливості здійснювати роздрукування електроних документів з метою їх долучення до матеріалів справи, що у сукупності з фактичними обставинами спірного у цій справі питання та відсутнітю основних ознаків зловживання процесуальними правами, на переконання колегії судів свідчить, що позивачем та його представником не було вчинено жодних дій, пов`язаних із зловживаннями процесуальними правами, а навпаки було вжиті усі залежні від них заходи задля забеспечення умов розгляду судом першої інстанції по суті адміністративного позову ОСОБА_1 , який складається із 56 аркушів (а.с.1-56 т.1), а долучені до нього додатки становлять 299 аркушів (том 1 та 2).

Слушними колегія суддів також визнає наведені представником позивача в апеляційній скарзі твердження про відсутність підстав ставити у вину позивача факт здійснення подвійної реєстрації одного позову ОСОБА_1 , оскільки це є наслідком недбалості канцелярії суду, що призвело до неправомірних звинувачень позивача у зловживаннях процесуальними правами.

А саме, колегія суддів звертає увагу положення затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, якою у роздалі ІІ «Приймання та реєстрація документів» чітко прописано, що: реєстрації підлягають вхідні, вихідні та внутрішні документи, реєстрація в АСДС здійснюється відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, із змінами, і кожен документ реєструється в суді лише один раз. А якщо після отримання документа електронними засобами зв`язку до суду надходить такий документ і на паперовому носії, останній передається за призначенням, з відміткою на реєстраційному штампі дати одержання електронного повідомлення (пункт 2 розділу ІІ).

Отже, зареєструвавши отриману 09.10.2023 в електронній формі позовну заяву ОСОБА_2 з додатками з вихідним номером Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» № 23-0765 від 08.10.2023 р., з присвоєнням справі унікального номеру № 160/25952/23, при отриманні 12.10.2023 матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 з тим же вихідним номером Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «АРІО» № 23-0765 від 08.10.2023, але на паперовому насії - канцелярія суду повинна була передати матеріали позову на паперовому носії до материалів справи № 160/25952/23, та не мала підстав для присвоєння іншого уникального номеру справи матеріалам позову отриманним по пошті, тим більш, що в самому позові суд повідомлявся про його подання двома способами, як через сервіс Електроний суд, так і додатково через засоби поштового зв`язку.

Відповідно, недотримання працівниками канцилярії суду вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду і рішення Ради Судів України від 05.08.2022 року №26 не може ставитися в провину позивача, та тим більше свідчити про зловживання позивачем і його представником процесуальними правами.

Таким чином, вищенаведене свідчить про відсутність у суду правових підстав вважати дії позивача зловживанням процесуальними правами та для застосування у даному спірному випадку положень ст.45 КАС України, і для повернення позовної заяви ОСОБА_2 у справі № 160/25952/23 позивачу.

Виходячи з того, що єдиною підставою для повернення позивачу у цій справі № 160/25952/23 позовної заяви ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України від 01.08.2023 №265-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» - в оскаржуваній ухвалі від 12.10.2023 стали положення ст.45 КАС України, застосованої внаслідок зловживання позивачем своїми процесуальними правами, і інші підстави, у тому числі передбачені ст.169 КАС України, судом першої інстанції у даному спірному випадку не застосовувалися колегія суддів з огляду на загальні правила та межі перегляду справи та судового рішення суду першої інстанції, не знаходить підстав та можливості змінювати зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_2 . Відповідно, за відсутності визначених ст.45 КАС України підстав для повернення позовної заяви позивача, колегія суддів вважає, що скасувавши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у цій справі, обгрунтованним та законним буде її повернення до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Слюсар Вадима Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 160/25952/23 скасувати.

Матеріали адміністративної справи № 160/25952/23 направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України, та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов