Справа № 202/15996/23
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/202/79/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом до відповідача, указуючи, що 11.08.2023 року він отримав засобами поштового зв`язку постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00012453 від 24.07.2023 року, винесену заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Криштоп Я. І., відповідно до якої він нібито допустив рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, а саме, перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,263% (4,505 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказаних у постанові порушень він не допускав, докази його вини у постанові про адміністративне правопорушення не зазначені.

Дійсно йому, ОСОБА_1 , на праві власності належить спеціалізований вантажний сідловий тягач марки DAF моделі FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

07.03.2023 року він уклав договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Т.С. за №530, щодо вказаного транспортного засобу з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач указує, що під час здійснення ймовірного правопорушення транспортний засіб знаходився у користуванні іншої особи, що, на його думку, повністю виключає його вину у вчиненні будь-яких протиправних дій.

Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано, що дозволена максимальна фактична маса транспортного засобу складає 40 тон, а також зафіксовано виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме: загальна маса 44 505 кг. Однак, на думку позивача, зазначені дані не відповідають дійсності, виходячи з наступного.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 07.07.2023 року, в день ймовірного вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб, належний позивачеві, здійснював вантажне перевезення за маршрутом с.Березнуватка Солонянського району Дніпропетровської області м.Рені Одеської області. Згідно ТТН перевезення ріпаку здійснювалось насипом.

Відповідно до даних ТТН маса брутто, тобто, на думку позивача, загальна маса транспортного засобу разом із вантажем складає 41 900 кг. Більше того, ТТН також містить дані щодо зважування товару в місці розвантаження, відповідно до яких маса брутто автомобіля з вантажем складає 41 840 кг, що підтверджується підписом контролера-вагара.

Крім того, як вбачається з вказаної ТТН, транспортний засіб, належний йому, перебував у русі разом із вантажним причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб з державним номерним знаком НОМЕР_2 є спеціалізованим напівпричіпом платформою для перевезення контейнерів сипких вантажів (зернових культур), тобто контейнеровозом.

Максимально допустимі значення параметрів транспортних засобів та їх составів, за яких допускається їх рух, визначено у п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Зокрема, відповідно до абз. б) цього п.22.5, дозволена максимальна фактична маса двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоза), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, складає 42 тони.

Так, невірний розрахунок перевищення спричинив накладення штрафу на нього в розмірі, що вдвічі перевищує штраф, передбачений санкцією ч.2 ст.132-1 КУпАП, якому його мали б піддати, якби в його діях дійсно був присутній склад адміністративного правопорушення.

На думку позивача, розрахунок перевищення загальної маси транспортного засобу над максимально дозволеною фактичною масою здійснено протиправно, всупереч приписам ПДР.

Позивач зауважує також на тому, що оскаржувана постанова не містить жодних доказів або посилання на докази, що підтверджують подію правопорушення.

Також позивач зазначає, що оскаржувана постанова містить суттєві недоліки, оскільки не містить марки, моделі, державного номерного знаку причепу, який рухався разом із Тягачем, належним позивачеві, з`єднаний з транспортним засобом за допомогою зчіпного пристрою.

Разом з тим, відповідно до Додатку 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року №512, встановлено вимоги щодо зазначення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв.

Згідно з абзацом 5 пункту 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака.

З огляду на встановлення пунктом 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричему-контейнеровоза, є визначальним, на думку позивача, для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, оскаржувана постанова містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння гранично допустимої фактично маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак доказів на підтверджененя перевищення встановленої законодавством вагової норми не надано, що свідчить про недоведеність наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушенння, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Також, на думку позивача, постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів. Так, згідно з позицією відповідача при обрахунку перевищення нормативних параметрів використано параметри, встановлені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, саме для транспортних засобів та їх составів фактична маса до 40 т.

Заявник зауважує на тому, що оскаржувана постанова не містить жодного доказу або послання на докази, котрі б доводили перевищення фактичної маси транспортного засобу над дозволеною. Натомість позивачем надано докази (а саме, товарно-транспортну накладну та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу напівпричепа-контейнеровоза), які недвозначно свідчать, по-перше, про невірне встановлення відповідачем категорії транспортного засобу, а саме, неврахування виду і категорії напівпричепа, що призвело до невірного розрахунку величини перевищення фактичної маси транспортного засобу над дозволеною, по-друге, про відповідність фактичної маси транспортного засобу максимально дозволеній, що встановлено зважуванням у пункті навантаження.

Також позивач зауважує на тому, що відсутні вимоги щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу та про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів, а результати вимірювання, здійснені при відсутності затвердженої методики, не можна вважати достовірними.

Вважає, що складаючи оскаржувану постанову, відповідач неповно дослідив обставини справи, не вказав у постанові докази, якими підтверджується вина позивача у вчиненні правопорушення, не зазначив у оскаржуваній постанові реквізити, які є обов`язковими з огляду на вимоги закону, а отже в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, за яке його протиправно притягнуто до відповідальності.

Вважає постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00012453 від 24.07.2023 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Під час судового розгляду позивач і його представника, адвокат Пархоменко Ю.С., підтримали позов, просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову , зазначивши наступне.

Відповідачем 24.07.2023 року складено постанову серії АА 00012453, згідно з якою встановлено, що 07.07.2023 року, об 11 год. 21 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.410, ДНЗ AЕ7368ХА. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України): перевищення загальної маси транспортного засобу на 11.263% (4.505 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00грн.

Здійснюючи перевезення вантажу з певними відхиленнями від встановлених нормативів, користувач транспортним засобом завідомо погоджується на перевищення встановлених вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Таке рішення призводить до негативної ситуації з автодорогами, оскільки перевезення вантажів із перевищення нормативних вагових та/або габаритних параметрів передусім пошкоджує дорожнє покриття, порушуючи його міцність та цілісність, що в подальшому спричиняє руйнування дорожнього полотна. Тобто, встановлення відповідних нормативів та притягнення до відповідальності за їх перевищення слугує превентивним та компенсаційним заходом, що, в свою чергу, підвищить безпеку руху на автодорогах та слугуватиме збереженню українських автошляхів. Як наслідок, саме від обачності водіїв при дотриманні встановлених параметрів транспортних засобів під час здійснення перевезення вантажу та збереження стану доріг залежить якість та своєчасність забезпечення потреб економіки, соціальної сфери громадян.

Щодо загальної маси транспортного засобу, належним чином зафіксованої автоматичним пунктом представник відповідача зазначає наступне.

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Згідно з частини 2 статті 132 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм від 5% до 10% включно. Таке перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядок № 1174) у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно- вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Додатково зазначає, що посилання на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутність інформації у постанові та доказів на підтвердження цього, є необґрунтованими та на їх спростування наводить методику розрахунку відсоткового перевищення фактичної загальної маси та окремих вагових параметрів транспортного засобу, яка застосовується Укртрансбезпекою при притягненні осіб до адміністративної відповідальності, що полягає в наступному.

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134- 1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Відповідно, постановою серії АА00012453 від 24.07.2023 року зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу. Так, встановлено, що: кількість вісей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3800 мм, 2-3: 5840 мм, 3-4: 1310 мм; 4-5: 1300 мм; навантаження на вісь 1 - 8900 кг, 2 - 13300 кг, 3 - 9550 кг, 4 - 9300 кг; 5 - 8950 кг; загальна маса - 49450 кг. висота - 3.757 м.; ширина - 2.574 м.; довжина - 14.774 м.

Так, згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою серії АА 00012453 від 24.07.2023, загальна маса транспортного засобу скала 49 450,00 кг., тобто з перевищенням нормативних параметрів навантаження (з урахуванням похибки пристрою) на 11.263% (4.505 тон). Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: *розміри відсотків перевищення 11.263%, отримані в результаті даних розрахунків, відповідають зазначеному в постанові 4.505 тон це з урахуванням похибки. Водночас, в контексті пункту 22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язана обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу.

Щодо суб`єкта правопорушення представник відповідача зазначив наступне.

Особа суб`єкта відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КУпАП визначається відповідно до статті 143 КУпАП, адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачена частиною 2 статті 122, частинами 2 і 3 статті 132-1 цього Кодексу, зафіксована за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційнотелекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. В свою чергу, позивач зазначає про те, що він не є суб`єктом відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, оскільки транспортний засіб на підставі договору оренди перебував в користуванні іншої особи ФОП ОСОБА_2 , з огляду на що нібито відсутні підстави щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Варто зазначити, що ряд відомостей, які враховуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення надаються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС. Зокрема, згідно пункту 3 Розділу II Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів (надалі ЄДРТЗ), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2020 № 779 (надалі Порядок 779), до ЄДРТЗ вноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вуличнодорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (далі - об`єкти обліку). У відповідності до пункту 4 Розділу II Порядок 779, внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, державної реєстрації транспортного засобу; перереєстрації транспортного засобу; зняття з обліку транспортного засобу; внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу; передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачою тимчасового реєстраційного талона. При цьому, пунктом 1 Порядку №1197 внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до ЄДРТЗ визначає, що цей Порядок визначає процедуру внесення до ЄДРТЗ відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі -належний користувач). Постанова КМУ від 14.11.2018 № 1197 втратила чинність з 13.01.2023 у зв`язку із набранням чинності Порядком внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (Постанова КМУ від 08.10.2022 № 1145), натомість вона підлягає врахуванню, оскільки була чинна на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку 1197, належний користувач фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до ЄДРТЗ, згідно статті 14-3 КУпАП, несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Так, за відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ, уповноваженій посадовій особі відповідача, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надаються відомості про особу за якою зареєстрований транспортний засіб. В той же час, невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративних правопорушень саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований (Позивача). Позивач, будучи власником такого транспортного засобу, як того вимагає Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 року №1145 (далі по тексту рішення - Порядок), не вжив заходів для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів. Для призначення належного користувача транспортного засобу потрібно звернутись двом особам: власнику та водію, який керуватиме цим транспортним засобом, або їх уповноваженим представникам до будь-якого зручного сервісного центру МВС. - через веб-додаток, розміщений на офіційному веб-сайті Головного сервісного центру МВС та Єдиний державний вебпортал електронних послуг.

Тобто, позивач, будучи не обачним та усвідомлюючи, що з моменту підписання договору найму (оренди) транспортного засобу від 07.03.2023 не було вчинено відповідних дій щодо внесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача, про що Позивач в будь-якому випадку би дізнався, адже при ініціюванні даної процедури потрібно залучати власника транспортного засобу, про що свідчить процедура внесення зазначених відомостей до ЄДРТЗ.

Щодо доводів позивача про контейнеровоз представник відповідача зазначив наступне.

На думку позивача, здійснення перевезення контейнеровозом повинно бути підставою для скасування постанови, адже відповідно до п. 22.5 ПДР максимально допустима для контейнеровозів фактична маса 42 тони, а не 40 тон. В межах спірних правовідносин напівпричіп не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері. Саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії «спеціалізований напівпричіп Н/ПР- контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері. Н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів. Також Наказом №363 Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом наведено визначення: вантажний контейнер одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше). Розрізняють контейнери універсальні, спеціалізовані і контейнери-платформи. Згідно п.17.6. Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо). Відповідно до пунктів 17.2-17.5 Наказу №363 передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (пункт 17.5. Наказу №363). Позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним пломбуванням. Ключовим показником є не лише зазначення в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз», а й і те, що перевезення вантажу має здійснюватися в контейнері. Саме на відповідальну особу покладається додатковий тягар щодо того, щоб контейнеровозом перевозився саме контейнер, який має відповідати ряду вищезазначених вимог аби вважатися таким. Тільки в такому випадку до транспортного засобу може застосовуватися підвищена маса для перевезення вантажу в 42 т.

Разом із тим, відповідно до пункту 17.9 Наказу №363 приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, а не товарно-транспортна накладна, подана Позивачем.

Щодо форми та змісту оскаржуваної постанови. Стаття 283 КУпАП встановлює, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до пункту 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритновагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Окрім того, відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. При цьому, Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 № 512 (надалі Інструкція № 512) затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.

Представник відповідача звертає увагу на те, що на момент виникнення спірних правовідносин форма постанови оновлена та викладена відповідно до наказу Міністерства інфраструктури № 324 від 14.05.2022 року. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення, аналогічні правові висновки містяться у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 у справі № 548/2489/21, постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 378/870/21, постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2022 у справі № 152/1363/21 (з огляду на малозначність даної категорії справ наведена судова практика є такою, що має бути врахована під час розгляду спору). З оскаржуваної постанови вбачається, що в ній наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, зазначення реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на вісь). Також постанова містить відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації. При цьому пункт 3 Розділу IIІ Інструкції №512 не містить посилання на форму постанови відповідно до додатку 1 до цієї Інструкції та не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб. Вказане свідчить, що Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення порушення. Таким чином, висновки про те, що зміст постанови не відповідає Інструкції, а подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, відсутні, є суб`єктивними, адже Інструкція містить вказівку лише на форму постанови, в той час як вимоги щодо змісту постанови встановлені КУпАП та Порядком № 1174.

З фото фіксації правопорушення вбачається, що транспортний засіб проходив рамку вагового контролю одночасно з напівпричепом, проте його окреме визначення у постанові не потребується, так як він не є самостійним суб`єктом адміністративної відповідальності.

Положеннями пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа. Таким чином, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП. Отже, максимально допустимі вагові параметри складають 40 тон (загальна маса). Отже, фіксація факту вчиненого адміністративного правопорушення за допомогою спеціального технічного засобу, працюючим в автоматичному режимі, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення. Коли оспорювана постанова містить в собі інформацію про транспортний засіб, його власника, дату та місце зважування, висновок про перевищення вагових параметрів, інформацію про посадову особу Укртрансбезпеки, якою складена постанова, то вона є належним та допустимим доказом правопорушення.

Щодо посилань позивача на товарно-транспортну накладну як доказ загальної ваги транспортного засобу представник відповідача зазначив, що відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 визначено, що ТТН документ на вантаж, а не документ, який визначає автомобільного перевізника (Постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 у справі № 480/1597/20). Верховний Суд в постанові від 31.07.2019 у справі № 802/518/17-а дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 28.02.2019 у справі №805/3598/16-а. Товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача, тому посилання позивача на те, що перевезення ним товару відповідно до товарно-транспортної накладної, з урахуванням ваги автомобіля, виключає перевантаження транспортних засобів, представник відповідача вважає необґрунтованими.

Отже, сам факт наявності товарно транспортної накладної не виключає перевезення одночасно і інших товарно матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Також повна маса, що зазначена виробником транспортного засобу в технічній характеристиці не виключає того факту, що транспортний засіб міг перевозити вантаж понад встановлену норму.

Щодо законодавчо встановлених вимог здійснення перевезень вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень представник відповідача зазначає, що відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (надалі - Правила № 30). Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється. Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174. Так, згідно пункту другого Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі система) взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відтак, з системного аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо.

У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

Представник відповідача наголосив та тому, що посадові особи Укртрансбезпеки уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей: про транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; та метаданих, сформованих автоматичним пунктом (пункти 2, 16 Порядку № 1174). Звертаємо увагу суду на те, що закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи. Відповідно до статті 229 КУпАП, органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом, зокрема, але не виключно (частини друга, третя статті 132-1 КУпАП). Відтак, вказані вище норми врегульовують окремі особливості притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП. На підтвердження факту фіксації руху транспортних засобів позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення його до відповідальності, а також справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей представник відповідача повідомив, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 78, WAGA-WIM35, зав. №16, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується: сертифікатами відповідності UA.TR.113-0619/11F-22; 0695/11F-22 строк дії до 26.12.2023.; сертифікатом перевірки типу UA.TR. 113-0619-21. WIM-комплекси відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що прямо вказано у п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94. Таким чином, щодо WIM-комплексів як приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь застосовується презумпція відповідності засобів вимірювальної техніки.

Від представника позивача, адвоката Пархоменко Ю.С., надійшла відповідь на відзив, у котрому остання зазначає, що саме відповідач повинен надати належні та допустимі докази того, що в межах спірних правовідносин напівпричіп не використовувався як контейнеровоз. Зазначена обставина, на думку представника позивача, повинна бути в становлена в момент вчинення адміністративного правпорушення, тобто, в момент фіксації правопорушення в автоматичному режимі.

Представник позивача звертає у вагу на те, що оскільки у момент вчинення адміністративного правопорушення, так само як і під час складання оскаржуваної постанови, відповідачем не вчинено дій, спрямованих на обстеження автомобіля, доводи про те, що в межах спірних правовідносин напівпричіп не використовувався як контейнеровоз, не заслуговують на увагу.

Крім того, відповідач стверджує, що окреме визначення у постанові напівпричепа не потребується, так як він не є самостійним суб`єктом адміністративної відповідальності.

Представник позивача зазначає, що по-перше, автомобіль як окремо, так і разом з напівпричепом взагалі не є суб`єктом адміністративної відповідальності. По-друге, саме визначення у постанові характеристик напівпричепа дозволяє точно кваліфікувати правопорушення та визначити вид санкції, що застосовується до власника. Позивач ще раз підкреслює, що з огляду на встановленння пунктом 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорішення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП. Тому вважає постанову протиправно винесеною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заступником начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті 24.07.2023 року складено постанову про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00012453, у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, а саме, перевищення загальної маси транспортного засобу на 11,263% (4,505 т) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 т, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 07.07.2023 року, об 11 год. 21 хв., за адресою Н-11, км 76+702, Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_4 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України): перевищення загальної маси транспортного засобу на 11.263% (4.505 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00грн.

Згідно з частиною другою статті 308 КУпАП, в разі несплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафу в строк, установлений частиною другою статті 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

На думку позивача, здійснення перевезення контейнеровозом повинно бути підставою для скасування постанови, адже відповідно до п. 22.5 ПДР максимально допустима для контейнеровозів фактична маса 42 тони, а не 40 тон. Однак, в межах спірних правовідносин напівпричіп не використовувався як контейнеровоз, оскільки перевезення вантажу не здійснювалось у контейнері. Саме собою зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії «спеціалізований напівпричіп Н/ПР- контейнеровоз» не є свідченням того, що перевезення вантажу здійснювалось у контейнері. Н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

Наказом №363 Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом наведено визначення: вантажний контейнер одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше). Розрізняють контейнери універсальні, спеціалізовані і контейнери-платформи. Згідно п.17.6. Правил № 363, для перевезення контейнерів перевізник повинен надавати автомобілі (автопоїзди) із бортовими платформами або спеціалізований рухомий склад (низькорамні напівпричепи - контейнеровози, автомобілі із вантажопіднімальними пристроями тощо). Відповідно до пунктів 17.2-17.5 Наказу №363 передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Спеціальні контейнери належать вантажовідправникам і вантажоодержувачам та призначаються для перевезення автомобільним транспортом певних видів вантажів, які потребують додержання особливих умов під час транспортування. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м). Після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил, навісити бирку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача (пункт 17.5. Наказу №363). Позивачем не надано доказів перевезення контейнеру із відповідним пломбуванням. Ключовим показником є не лише зазначення в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз», а й і те, що перевезення вантажу має здійснюватися в контейнері. Саме на відповідальну особу покладається додатковий тягар щодо того, щоб контейнеровозом перевозився саме контейнер, який має відповідати ряду вищезазначених вимог аби вважатися таким. Тільки в такому випадку до транспортного засобу може застосовуватися підвищена маса для перевезення вантажу в 42 т.

Разом із тим, відповідно до пункту 17.9 Наказу №363 приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору - на підставі заявки, а при відсутності Договору - разового договору. Саме договір про перевезення вантажів контейнером є належним доказом надання послуг з перевезення вантажу контейнеровозом, а не товарно-транспортна накладна, подана позивачем.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку заступником начальника віддліу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій, оскільки, як вбачається з копії оскаржуваної постанови, позивач перевозив вантаж не у контейнері, що підтверджується фотознімками, наданими відповідачем.

Отже, виходячи з зазначених обставин справи, в даному випадку відповідачем було обґрунтовано факт вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про належність оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення, а постанови заступника начальника віддліу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Криштоп Я.І. в справі про адміністративне правопорушення серії АА №00012453 року від 24.07.2023 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 73, 242-244, 246 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Залишити постанову заступника начальника віддліу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Криштоп Яніни Іванівни в справі про адміністративне правопорушення серії АА №00012453 року від 24.07.2023 року відносно ОСОБА_1 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.