Справа № 400/203/22
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/203/22

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

повний текст судового рішення

складено 03.08.2022, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника позивача Болдуреску О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 1 006 266,15 грн., -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 1 006 266,15 грн.

Ухвалою від 10.01.2022 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 2020 роки та податку на доходи фізичних осіб і військового збору за 2020 рік, який залишається непогашеним.

Ухвалою від 03.08.2022 року суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалу про відкриття провадження та повістку про виклик відповідач отримав. Відзив на адміністративний позов до суду не надав.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід держави податковий борг у сумі 1 006 266,15 грн. (один мільйон шість тисяч двісті шістдесят шість гривень 15 коп.).

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Головному управлінню ДПС у Миколаївській області щодо стягнення податкового боргу в сумі 1 006 266, 15 грн. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, неповно з`ясовані судом обставини, що мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.

04.12.2023 року (вхід.№29732/23) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 року без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

З матеріалів справи вбачається, що податковий борг відповідача виник на підставі:

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік у сумі 47 370,71 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік у сумі 14 431,091 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік у сумі 24 546,11 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік у сумі 1250,93 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік у сумі 137 565,03 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік у сумі 265 482,09 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік у сумі 80 876,91 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 рік у сумі 7010,64 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 14.05.2021 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік у сумі 142 359,88 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 14.05.2021 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік у сумі 275 433,16 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 14.05.2021 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік у сумі 7273,42 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 14.05.2021 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік у сумі 142 721,39 грн.;

- податкового повідомлення-рішення №0-1427 від 14.05.2021 року, яким відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік у сумі 83 908,42 грн.;

- самостійно нарахованих сум податку на доходи фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 4840,35 грн. та військового збору за 2020 рік у сумі 1452,11 грн., відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік.

Отже, загальна заборгованість відповідача становить 1006266,15 грн., що підтверджується матеріалами справи та розгорнутим розрахунком заборгованості відповідача.

З метою стягнення з відповідача відповідного податкового боргу позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Кодексу, платниками податку фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Кодексу об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Кодексу база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.7.1 обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац другий підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Таким чином, розрахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, здійснюється контролюючим органом, який направляє такий розрахунок разом із ППР про сплату суми податку платнику податку.

Згідно з абзацом першим пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 57.2 статті 57 ПК України встановлено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п.56.1 ст.56 ПК України).

Так, згідно з вимогами п. 56.2 ст.56 ПК України, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Також згідно з вимогами п.56.18 ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

ОБГРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наявних в базах органів ДПС відомостей, що надаються відповідно до підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 Кодексу органами державної реєстрації прав на нерухоме майно контролюючим органам, ОСОБА_1 був власником нежитлових будівель, а саме:

нежитлової будівлі, загальною площею 6576,40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомості 228, за яку було визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2018 рік в розмірі 122 419,69 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року;

- за 2019 рік в розмірі 137 216,59 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року;

- за 2020 рік в розмірі 142 359,88 грн. та сформовано податкове повідомлення- рішення №0-1427 від 14.05.2021 року;

комплексу нежитлових будівель, загальною площею 6593,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомості 04, за який було визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2018 рік в розмірі 24 546,11 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року (сплачено 17.06.2020 року - ІКП наявні у матеріалах справи);

- за 2019 рік в розмірі 137 565,03 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року;

- за 2020 рік в розмірі 142 721,39 грн. та сформовано податкове повідомлення- рішення №0-1427 від 14.05.2021 року;

комплексу нежитлових будівель, загальною площею 12723,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомості 54, за який було визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2018 рік в розмірі 47 370,71 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року (сплачено 17.06.2020 року - ІКП наявні у матеріалах справи);

- за 2019 рік в розмірі 265 482,09 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року;

- за 2020 рік в розмірі 275 433,16 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 14.05.2021 року;

комплексу нежитлових будівель, загальною площею 336,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомості 54, за який було визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2018 рік в розмірі 1250,93 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року (сплачено 17.06.2020 року - ІКП наявні у матеріалах справи);

- за 2019 рік в розмірі 7010,64 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року;

- за 2020 рік в розмірі 7273,42 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 14.05.2021 року;

комплексу нежитлових будівель, загальною площею 3876,2 кв.м. за адресою: вул. Прифермівська, буд. 5-а, с. Кумарі, Первомайський район, Миколаївська область. Реєстраційний номер об`єкта нерухомості 54, за який було визначено суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2018 рік в розмірі 14 431,09 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 10.05.2019 року (сплачено 17.06.2020 року - ІКП наявні у матеріалах справи);

- за 2019 рік в розмірі 80 876,91 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 08.05.2020 року;

- за 2020 рік в розмірі 83 908,42 грн. та сформовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 14.05.2021 року.

Податкові повідомлення-рішення, винесені контролюючим органом були вручені відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо застосування до відповідача пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати відповідно до пункту «ж» підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України чинної на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі/споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

В редакції Закону №2628-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків та зборів» від 23.11.2018 року (набрав чинності 01.01.2019 року) не є об`єктами оподаткування будівлі сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб) віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідач наголошує, що він є сільськогосподарським товаровиробником згідно зі статтею 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років», якою передбачено, що сільськогосподарським товаровиробником є фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією. Відповідач вказує, що оскільки він є фізичною особою, йому належить статус сільськогосподарського товаровиробника.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що для цілей глави 1 розділу XIV цього ПК України, сільськогосподарським товаровиробником є юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 щодо цілей глави 1 розділу XIV ПК України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін «сільськогосподарський товаровиробник» має інше змістовне навантаження, (правова позиція КАС ВС у справі №500/2407/18).

Окрім того, законодавець наводить визначення терміну «виробник сільськогосподарської продукції» у Законі України «Про сільськогосподарський перепис» від 23.09.2018 року №575-VІ , де вказано, що виробниками сільськогосподарської продукції є юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Законом №2238 «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг.

Коди продукції сільського господарства та пов`язані з цим послуги визначені розділом 1 секції А «Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства» Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 року №457.

Таким чином, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, та споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарської діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників, з метою визначення об`єкта оподаткування згідно з п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Кодексу.

Отже, колегія суддів наголошує, що для застосування вказаного п.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України необхідно виділяти дві умови, перша - це власник об`єкта нерухомості (сільськогосподарський товаровиробник) та друга - це об`єкт нерухомості, що призначений для використання у сільськогосподарській діяльності, та не надається в оренду, лізинг або позичку.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець, що здійснює господарську діяльність.

Окрім цього, ОСОБА_1 не надавав податкову декларацію за 2018 рік, в якій би зазначив про наявність у нього доходів від сільськогосподарської діяльності, відповідно до наданої податкової декларації про майновий стан і доходи від 13.06.2020 року за 2019 рік ОСОБА_1 , не задекларував дохід, отриманий від виробництва сільськогосподарської продукції, а також за 2020 рік задекларовано інші доходи, з яких сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, відповідно до податкової декларації від 29.04.2021 року, яка наявна в матеріалах справи (а.с.9).

Відповідачем оскаржено у судовому порядку податкову вимогу №4080-13 від 26.10.2020 року (справа №400/77/21). У подальшому відповідачем було збільшено позовні вимоги та викладено позовні вимоги у наступній редакції: визнати неправомірними та скасувати винесені щодо ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області: №0-1427 від 08.05.2020 року на суму 137 216,59 грн.; №0-1427 від 08.05.2020 року на суму 265 482,09 грн.; №0-1427 від 08.05.2020 року на суму 80 876,91 грн.; №0-1427 від 08.05.2020 року на суму 7010,64 грн.; №0-1427 від 08.05.2020 року на суму 137 565,03 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 року у справі №400/77/21 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Доказів оскарження інших податкових повідомлень-рішень відповідачем не надано.

Отже, податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власника об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 - 2020 роки є узгодженим.

Доказів сплати податкового боргу відповідачем до суду не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у рішенні по справі № 400/77/21 суд наголосив на тому, що позивачем не надано , доказів декларування отримання доходу від виробництва та реалізації сільськогосподарської продукції.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не є сільськогосподарським товаровиробником, оскільки не виробляє власного товару сільськогосподарського призначення, не займається розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та не здійснює операції з її постачання.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення податкового боргу в сумі 1 006 266,15 грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 25.12.2023 року.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко