Справа № 160/10204/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10204/23
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року (суддя Конєва С.О)

у справі № 160/10204/23

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

зобов`язати відповідача призначити пенсію на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% грошового забезпечення, починаючи з 15.10.2022, та забезпечити її своєчасну виплату;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок недорахованих 11% суми пенсії та їх виплату на поточний рахунок позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04.08.1998 по 14.10.2022 позивачка проходила службу в органах внутрішніх справ та Державній кримінально-виконавчій службі України, звільнена за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). На день звільнення позивачка має вислугу років у календарному обчисленні 24 роки 02 місяці 10 днів, у пільговому 31 рік 10 місяців 20 днів. З 15.10.2022 позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі п. «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 12.04.2023 позивачка звернулася до пенсійного органу із заявою, в якій просила призначити пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% грошового забезпечення, починаючи з 15.10.2022, та здійснити перерахунок недорахованих 11% суми пенсії та їх виплату. Проте, листом №21636-15873/А-01/8-0400/23 від 11.05.2023 відповідач повідомив про те, що оскільки на день звільнення позивачка не має 25 календарних років вислуги, право на пенсію за нормами пункту «а» статті 12 Закону №2262 відсутнє. Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим, звернулася до суду з позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту «б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 з 15.10.2022 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, враховуючи правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, якими регулюються спірні правовідносини, виходив з того, що Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України було прийнято №393 від 17.07.1992. Також суд зазначив, що право на пільговий залік вислуги років для осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби передбачене і Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України». За встановлених у справі обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка має право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ, оскільки загальна вислуга років її для призначення пенсії з урахуванням пільгової вислуги років на день звільнення перевищує необхідні для призначення пенсії за вислугу років 25 календарних років.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що приписи п.3 Порядку № 393, згідно яким до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (зокрема, особам рядового і начальницького складу Національної поліції), зараховується на пільгових умовах, суперечать ст.12 Закону №2262-ХІІ, тому підлягає застосуванню саме Закон, оскільки має вищу юридичну силу.

Також скаржник вказує, що в Законі №2262-ХІІ не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах. Законодавець розмежовує такі поняття як «вислуга років» та «календарна вислуга років», при цьому, до вислуги років є можливим зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і цей стаж теж враховується при призначенні пенсії (як правило впливає на розмір пенсії). В той же час, для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі та до цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено. Оскільки станом на день звільнення зі служби 14.10.2022 вислуга років позивачки у календарному обчисленні становить 24 роки 02 місяці 10 днів, що є меншим за необхідні 25 календарних років вислуги, у позивачки відсутнє право на призначення пенсії за нормами пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Позивачка проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 з 04.08.1998 по 14.10.2022 вона проходила службу в органах внутрішніх справ та Державній кримінально-виконавчій службі України.

Наказом Державної установи «Центр пробації» від 10.10.2022 №495/К ОСОБА_1 з 14.10.2022 звільнено зі служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів відповідно до п.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

За даними подання Державної установи «Центр пробації» про призначення пенсії від 01.11.2022 № 153/Пн-к та наказу про звільнення від 10.10.2022 №495/К станом на день звільнення 14.10.2022 загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 34 роки 05 місяців 25 днів, вислуга років в календарному обчисленні - 24 роки 02 місяці 10 днів, у пільговому обчисленні - 31 рік 10 місяців 20 днів.

З 15.10.2022 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років на підставі пункту «б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується копією листа відповідача №21636-15873/А-01/8-0400/23 від 11.05.2023.

12.04.2023 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила призначити пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% грошового забезпечення, починаючи з 15.10.2022, та здійснити перерахунок недорахованих 11% суми пенсії та їх виплату на поточний рахунок позивача.

Листом №21636-15873/А-01/8-0400/23 від 11.05.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило про те, що оскільки на день звільнення позивачка не має 25 календарних років вислуги, право на пенсію за нормами пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ відсутнє.

Не погоджуючись з такою відмовою в призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачка звернулася до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками судом першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають, зокрема, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

б) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, зазначені в ст.17 Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі Порядок №393).

Відповідно до підпункту «г» пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони.

Аналіз наведених правових норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.

В той же час за висновками Верховного Суду у постановах від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі №295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі №569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі №750/10827/16-а, на які посилається скаржник, задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.

Але Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, а також з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того, Верховним Судом зазначено, що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України № 393.

Так, можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у відповідному порядку.

Вказана позиція, як правильно вказано судом першої інстанції, також підтримана в постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що в цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до постанови №393.

В спірному випадку з матеріалів справи вбачається, що на день звільнення (14.10.2022) вислуга років позивачки складала в календарному обчисленні - 24 роки 02 місяці 10 днів, у пільговому обчисленні - 31 рік 10 місяців 20 днів.

Отже, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язання останнього вчинити відповідні дії.

При цьому враховуючи, що вислуга років позивачки для призначення пенсії з урахуванням пільгової вислуги років на день звільнення перевищує необхідні для призначення пенсії за вислугу років 25 календарних років, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що за встановлених у справі обставин та наведеного вище правового регулювання, позивачка має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Виходячи вищезазначеного, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача перевести позивачку з пенсії за вислугу років, яка призначена на підставі пункту «б» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ прийнято в межах наданих суду ст.245 КАС України повноважень і не є свідченням втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 160/10204/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко