Справа № 520/28283/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 грудня 2023 року № 520/28283/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України МВС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної Гвардії України МВС України (далі по тексту відповідач, ГУ НГУ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Національної гвардії України №27/11/3-10892/04 від 14.09.2023 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок II групи інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України МВС України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 одноразову грошову допомогу внаслідок II групи інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням раніше виплаченої одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування вимог позову позивач зазначив, що відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №293720 йому встановлено третю групу інвалідності з 09.02.2021 року. Причина інвалідності пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №692608 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 14.02.2023 року. Причина інвалідності пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до листа КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» №01-13/487 від 22.06.2023 року наданого Національній гвардії України в особі Східного територіального управління підтверджено, що ОСОБА_1 первинно оглянутий 24.02.2021 обласною МСЕК №3 та встановлена ІІІ група інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби на строк з 09.02.2021 до 01.03.2022. Довідка МСЕК серії ААБ №293720 Черговий огляд ОСОБА_1 проведений 21.02.2023 обласною МСЕК №3 та встановлена ІІ група інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби на строк з 14.02.2023 до 01.03.2025. Довідка МСЕК серії 12ААВ №692608. Зроблений залік по ІІІ групі інвалідності з 01.03.2022 по 13.02.2023.

Рішенням Головного управління Національної гвардії України №27/11/3-108 92/04 від 14.09.2023 року документи, які були надіслані на розгляд комісії Головного управління Національної гвардії України, щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повернуті без погодження.

Вказане Рішення Головного управління Національної гвардії України №27/11/3- 10892/04 від 14.09.2023 року направлено Позивачу листом Східного територіального управління Національної гвардії України №40/11-2861 від 02.10.2023 року, в якому зазначено, що з дня первинного встановлення третьої групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби до дня встановлення другої групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби минуло більше ніж два роки, тому посилаючись на абз. 2 п. 8, 13 Прядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та Рішення Головного управління Національної гвардії України №27/11/3-10892/04 від 14.09.2023 року призначення та виплату одноразової грошової допомоги за встановлену при повторному огляді з 14.02.2023 року другу групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби не здійснювати та документи залишити без погодження.

Вважає, згідно п.8 Постанови Кабінету міністрів від 25.12.2013 №975 між первинним (24.02.2021 під час огляду комісії МСЕК) та повторним/зміною (21.02.2023 під час огляду комісії МСЕК) встановленням інвалідності не перевищено строків (понад два роки) для виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідачем безпідставно відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності (з III на II) з підстав зміни групи інвалідності. Відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 24.10.2023 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з дня первинного встановлення позивачу третьої групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби до дня встановлення йому другої групи інвалідності травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби минуло більш ніж два роки.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №293720 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 09.02.2021 року. Причина інвалідності пов`язана з виконанням обов`язків військової служби

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №692608 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 14.02.2023 року. Причина інвалідності пов`язана з виконанням обов`язків військової служби

У зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до листа КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» №01-13/487 від 22.06.2023 року наданого Національній гвардії України в особі Східного територіального управління підтверджено, що ОСОБА_1 первинно оглянутий 24.02.2021 обласною МСЕК №3 та встановлена ІІ група інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби на строк з 09.02.2021 до 01.03.2022. Довідка МСЕК серії ААБ №293720.

Черговий огляд ОСОБА_1 проведений 21.02.2023 обласною МСЕК №3 та встановлена ІІ група інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби на строк з 14.02.2023 до 01.03.2025. Довідка МСЕК серії 12ААВ №692608. Зроблений залік по ІІІ групі інвалідності з 01.03.2022 по 13.02.2023.

Рішенням Головного управління Національної гвардії України №27/11/3-10892/04 від 14.09.2023 року документи, які були надіслані на розгляд комісії Головного управління Національної гвардії України, щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повернуті без погодження.

Вказане Рішення Головного управління Національної гвардії України №27/11/3- 10892/04 від 14.09.2023 року направлено позивачу листом Східного територіального управління Національної гвардії України №40/11-2861 від 02.10.2023 року, в якому зазначено, що з дня первинного встановлення йому третьої групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби до дня встановлення йому другої групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби минуло більш ніж два роки.

На виконання абзацу другого пункту 8, 13 Порядку та рішення Головного управління Національної гвардії України № 27/11/3-10892/4 від 14.09.2023, призначення та виплату одноразової грошової допомоги йому за встановлену при повторному огляді з 14 лютого 2023 року другу групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби не здійснювати та документи надіслані ним залишити без погодження.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

За приписами пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

У пункті 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975) зазначено: якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII та пункту 8 Порядку № 975.

У справах цієї категорії насамперед потрібно встановити, які правові норми регулюють відносини сторін на час виникнення спору.

Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням йому під час повторного огляду ІІ групи інвалідності з 14.02.2023.

Закон № 2011-XII доповнено статтями 16-1,16-2, 16-3, 16-4 Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 № 5040-VI. Цей Закон набрав чинності 01.01.2014 і застосовується до правовідносин, що виникли після 01.01.2014.

Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII у редакції, що діяла з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згодом Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".

Змістовно абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Крім того, абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлює обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Обидві ці норми (абзац перший та другий пункту 4 статті 16-3 Закону) передбачають дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Зазначені правові норми є нормами прямої дії і поширюються на всіх військовослужбовців.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19 викладений такий правовий висновок про застосування пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII:

(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).

У цій самій справі Верховний Суд зазначив, що оскільки між первинним встановленням інвалідності та повторним оглядом, за наслідками якого було встановлено ІІ групу інвалідності, минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосовуючи зазначений висновок Верховного Суду до цієї справи, суд мав би виходити з того, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, відбувся 14.02.2023, а первинно інвалідність ІІІ групи встановлено позивачу 09.02.2021. Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, установленого для працездатних осіб станом на дату встановлення ІІ групи інвалідності.

Втім суд зазначає, що 06.04.2022 Конституційний Суд ухвалив рішення №1(II)2022, яким пункт 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визнав неконституційним та таким, що не узгоджується з засадничими конституційними цінностями, суд зазначає таке.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Із змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати його ухвалення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

Конституційний Суд України у Рішенні від 24.12.1997 №8-зп зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Згідно ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" №2136-VIII від 13.07.2017, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

За наведених обставин Рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 у справі №3-192/2020 (465/20) впливає на спірні правовідносини, оскільки вони у цій справі виникли після прийняття такого рішення та набрання ним чинності.

Таким чином, вимога пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII зі змінами щодо повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності втратила чинність з 06.04.2022.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999, дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже відповідач при розгляді документів позивача прийшов помилкового висновку про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, з підстав призначення йому II групи інвалідності.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної Гвардії України МВС України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Національної гвардії України №27/11/3-10892/04 від 14.09.2023 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок II групи інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України () призначити та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу внаслідок II групи інвалідності, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням раніше виплаченої одноразової грошової допомоги.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26 грудня 2023 року.

Суддя Бадюков Ю.В.