Справа № 280/1780/22
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2023 року м.Дніпросправа № 280/1780/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі № 280/1780/22 (суддя Сацький Р.В., справа розглянута в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця від 05 жовтня 2016 року №52384892 про стягнення виконавчого збору в розмірі 550244,85грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року в задоволені адміністративного позову позивача відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку судом доказів у справі, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно не врахував та відхилив доводи позивача щодо протиправності та незаконності постанови державного виконавця, наполягає, що державним виконавцем не вірно застосована норма чинного законодавства, яка регулює порядок, спосіб, прийняття постанов про стягнення виконавчого збору. Судом не враховано, що обов`язковою умовою для стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення. Крім цього, законодавством чітко визначено, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми. Державний виконавець не здійснював фактичного виконання судового рішення, жодних дій, направлених на стягнення заборгованості за виконавчими документами не було вчинено, а отже постанова про стягнення виконавчого збору є незаконною.

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслало на адресу суду письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві стверджує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи скаржника безпідставними. Просить залишити рішення суду у даній справі без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2007 мiж ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем у справі був укладений кредитний договiр № ZPLOGA00000294, за умовами якого позивач отимав кредит у cyмi 70 000 доларiв США зi сплатою вiдсоткiв за користування кредитом у розмiрi 11,04 % на piк на суму залишку заборгованостi за кредитом з кiнцевим терміном повернення кредиту l7.07.2017.

В цей же день, 18.07.2007 позивач та ПАТ КБ "ПриватБанк" уклали договiр iпотеки з метою забезпечення виконaння кредитного договору № ZPLOGA00000294. За умовами договору було передано в iпотеку житловий булинок за адресою: м. Запоріжжя , вул. Шмідта Лейтенанта 138/вул. Тенісна,53.

10.12.2015 рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської областi у справi № 467/973/5-ц було стягнуто з позивача на користь Публiчного акцiонерного товариства Комерцiйний банк «ПриватБанк» заборгованiсть за кредитом 66 912,86 доларiв США, що еквiвалентно 1 457 362 грн 08 коп, заборгованiсть за процентами за користування кредитом - 64482,44 доларiв США, що еквівалентно 1 404 427 грн 52 коп., заборгованiсть по комісії за користування кредитом - 8820 доларiв США, що еквiвалентно 192 099 грн 59 коп., пеню за несвоєчаснiсть виконання зобов`язань за договором - 100424,81 доларiв США, що еквiвалентно 2 187 252 грн 34 коп., штраф (фiксована частина) - 11,48 доларiв США, що еквівалентно 250 грн, штраф (процентна складова) - 12032,01 доларів США, що еквівалентно 262057 rрн 16 коп., а всього стягнуто 5 502 448 (пять мiльйонiв п`ятсот двi тисячi чотириста сорок вісім) грн 68 коп., а також судовий збiр у розмiрi 3644 грн 00 коп.

На виконання рішення Арбузинського районного суду Миколаївської областi від 10.12.2015 видані виконавчі листи:

- виконавчий лист 467/973/15-ц про стягнення боргy з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитом - 66912,86 доларiв США, що еквiваленто 1457З62 грн 08 коп, заборгованiсть за процентами за користування кредитом - 64482,44 доларiв США, що еквівалентно 1404427 грн 52 коп., заборгованiсть по комісії за користування кредитом - 8820 доларiв США, що еквiвалентно 192099 грн 59 коп., пеню за несвосчаснiсть виконання зобовязань за договором - 100424,81 доларiв США, що еквiвалентно 2187252 грн 34 коп., штраф (фiксована частина) - 11,48 доларiв США, що еквівалентно 250 грн, штраф (процентна складова) - 12032,01 доларів США, що еквівалентно 262057 грн. 16 коп., а всього - 5502448 (пять мiльйонiв п`ятсот двi тисячi чотириста сорок вісім) грн 68 коп.;

- виконавчий лист на стягнення судового збору.

28.07.2016 мiж ПАТ КБ "Привабанк" та ТОВ "Естейт Селлінгг" на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-2061/11 від 05.04.2012 було укладено договiр купiвлi - продажу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього, 28.09.2016 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевою Т.М. було відкрито виконавче провадження № 52384892 з примусового виконання виконавчих листів № 467/973/15-ц про стягнення з боржника суми боргу та суми судових витрат, та відповідно до статтей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV(чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України№ 606-XIV) надано боржнику строк самостійно виконати виконавчий документ до 05.10.2016.

Крім цього, за відсутності підтвердження від боржника про добровільне виконання виконавчого листа № 467/973/15-ц державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевою Т.М. 05.10.2016 винесено постанову ВП № 52384892 про стягнення з боржника виконавчого збору.

В постанові про стягнення з боржника виконавчого збору, державним виконавцем, відповідно до ст.28 Закону україни «Про виконавче провадження» постановлено: стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню, 550 244,85 грн. Вказаний строк пред`явлення до виконання постанови терміном в один рік.

02.08.2017 у виконавчому провадженні №52384892 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

03.08.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Часюком В.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 54432653 за постановою №52384892 від 05.10.2016 про стягнення виконавчого збору.

Позивач, вважаючи постанову державного виконавця від 05.10.2016 року №52384892 протиправною та незаконною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини в даній адміністративній справі регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначав Закон України «Про виконавче провадження» № 606 - XIV від 21.04.1999 (у редакції, чинній на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2016).

Відповідно до статті 1 Закон № 606 - ХІV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 25 Закону № 606 - ХІV встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону № 606-ХІV, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (частина третя статті 27 Закону Закон №606-XIV).

Відповідно до частини першої статті 28 Закону №606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема, шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

За вимогами частини третьої статті 28 Закону № 606-XIV, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Відповідно до частин шостої, восьмої статті 28 Закону №606-XIV, у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Як встановлено судом, позивач, який є боржником у ВП №52384892, у строк, встановлений у постанові державного виконавця від 28.09.2016 (протягом семи днів з моменту відкриття виконавчого провадження) для добровільного виконання виконавчого листа, заборгованість не сплатив. Після закінчення цього строку, розпочалося примусове виконання судового рішення.

На момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 467973/15-ц від 25.12.2015 про стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором та на момент закінчення строку для добровільного виконання виконавчого документа, розмір виконавчого збору визначався виходячи з 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

05.10.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ), та втратив чинність Закон №606-XIV(крім статті четвертої, яка втратила чинність через три місяці з дня набрання чинності Законом № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404 -VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виконавче провадження ВП №52384892 було відкрите під час дії Закону № 606-XIV та продовжено під час дії Закону №1404-VIII.

Законом № 606-XIV, який був чинний станом на час відкриття виконавчого провадження ВП №52384892, стягнення виконавчого збору пов`язувалось з моментом невиконання виконавчого документа у встановлений державний виконавцем строк, тому 05.10.2016 державним виконавцем прийнята постанова ВП№52384892 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Як на момент відкриття виконавчого провадження (28.09.2016), так і на момент прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору (05.10.2016), законодавцем було передбачено обов`язок державного виконавця стягнути виконавчий збір відповідно до суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до спірної постанови від 05.10.2016, виконавчий збір (у розмірі 10 відсотків) державний виконавець розрахував на основі суми, що підлягала примусовому стягненню відповідно до виконавчого листа № 467/973/15-ц від 25.12.2015 про стягнення 5502448,68 грн заборгованості за кредитом. Будь-яких заперечень стосовно обчислення розміру виконавчого збору позивачем аб його представником не було наведено.

Отже, зважаючи на те, що виконавче провадження було відкрито за правилами, передбаченими Законом № 606-XIV(чинним на дату винесення постанови від 28.09.2016), то при визначенні розміру виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника, треба керуватися положеннями статті 28 Закону № 606 - XIV(чинного на той час).

Ці положення, зміст яких зазначено вище, передбачають, з-поміж іншого, стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню (якщо йдеться про примусове виконання рішення майнового характеру).

Крім того, відсутність повного фактичного стягнення коштів в рамках примусового виконання виконавчого документа, не заперечує наявності підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, що й було зроблено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в спірному випадку здійсненні державним виконавцем заходи та вчинені ним в межах виконавчого провадження дії, фактично є діями з примусового виконання рішення суду№ 467/973/15-ц у виконавчому провадженні №52384892 від 28.09.2016.

Таким чином, приймаючи оскаржену постанову від 05.10.2016 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 550244,85 грн у ПВ №52384892, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", постанова прийнята відповідачем на підставі вимог Закону, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, і є правомірною, тому не підлягає скасуванню.

Доводи скаржника, що на момент відкриття виконавчого провадження борг було погашено за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття оскарженої постанови, колегія суддів відхиляє та зазначає, що виконавче провадження було відкрито на виконання рішення суду про стягнення боргу. Позивач не надав ні суду, ні державному виконавцю докази добровільного виконання рішення суду у справі № 467/973/5-ц, докази, що продажем предмету іпотеки покрито всю суму боргу, що підлягала сплаті позивачем на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за рішенням суду, на виконання якого і було відкрито виконавче провадження.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 22.02.2022р у справі №761/36873/18 є безпідставним, оскільки предмет спору у тій справі не є схожим із спірними правовідносинами у даній справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у даній справі довів правомірність оскарженої позивачем постанови, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог про скасування такої постанови.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Розподіл судових витрат з урахуванням вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі № 280/1780/22 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак