Справа № 500/7395/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7395/23

15 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у березні 2023 року звернувся до Гусятинського відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Тернопільській області для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1788-ХІІ.

У жовтні 2023 року позивач одержав від відповідача письмову відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, до якої була приєднана копія рішення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві за № 64 від 26.09.2023 р.

Як вбачається із наведеного рішення, відповідач зарахував позивачу лише 24 роки 04 місяці 05 днів загального страхового стажу, із якого пільговий стаж склав 05 років 03 місяці 18 днів. Так, пославшись на нечіткий вигляд печатки підприємства на першій сторінці трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , відповідач не проводив по ній розрахунку періодів роботи позивача, а здійснив розрахунок стажу винятково на підставі наданих позивачем архівних довідок.

Позивач вважає відмову відповідача щодо не зарахування стажу згідно записів у його трудовій книжці і відмові призначити пенсію протиправною.

Ухвалою суду від 16.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 07.12.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше ЗО років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності па дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня. 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення (за наявності), постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причетних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Відповідно наданих документів про стаж (трудова книжка, військовий квиток, довідки про підтвердження стажу) та даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж складає 24 роки 04 місяці 05 днів.

Пільговий стаж враховано згідно рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, та пільгової довідки від 29.05.2023 №2023/05/29т_1 - складає 05 років 03 місяці 18 днів.

Не враховано до пільгового стажу періоди роботи з 02.06.2015 по 08.12.2015, з 10.05.2016 по 31.05.2016 згідно пільгової довідки від 29.05.2023 №2023/05/29т_1, оскільки відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера. Не враховано до загального страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці не ідентифікується печатка підприємства, а дата її заведення не відповідає створенню бланка трудової книжки.

Враховуючи зазначене, позивачу ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.

На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

08.12.2023 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві також скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 11.12.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 55 років у зв`язку із чим він, у березні 2023 року звернувся до Гусятинського відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Головного управління ПФУ в Тернопільській області для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1788-ХІІ.

У відповідності до записів у трудовій книжці які позивач також підтвердив копіями наказів з місця роботи, архівними довідками та виписками, на день звернення до органів ПФУ загальний страховий стаж позивача становив 32 роки 0 місяців 18 днів, із яких 23 роки 3 місяці 27 днів пільгового стажу за період роботи на посадах тракториста-машиніста на виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Подані позивачем документи відповідач прийняв проте, 19 червня 2023 року надав позивачу копію рішення комісії з підтвердження стажу роботи що дає право на призначення пенсії від 16.06.2023 року за №1900-0304-8/26015 із якого видно, що відповідач здійснюючи розрахунок страхового стажу не прийняв до уваги записи у трудовій книжці позивача а лише вибірково використав архівні довідки та виписки і підтвердив позивачу пільговий стаж для призначення пенсії що склав 05 років 03 місяці 18 днів.

На вимогу позивача надати основне рішення про призначення пенсії чи відмови у її призначенні для оскарження у судовому порядку, відповідач зажадав від позивача подання ще однієї заяви і яку той подав 19 вересня 2023 року.

У жовтні 2023 року позивач одержав від відповідача письмову відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах до якої була приєднана копія рішення Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві за № 64 від 26.09.2023 р.

Як вбачається із наведеного рішення, відповідач зарахував позивачу лише 24 роки 04 місяці 05 днів загального страхового стажу, із якого пільговий стаж склав 05 років 03 місяці 18 днів.

Так, пославшись на нечіткий вигляд печатки підприємства на першій сторінці трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , відповідач не проводив по ній розрахунку періодів роботи позивача, а здійснив розрахунок стажу винятково на підставі наданих позивачем архівних довідок.

При цьому, з огляду на недоліки у архівних довідках (наявність скорочень, відсутність посилань на посаду та інш.) відповідач зарахував позивачу лише частину відображеного у них як загального страхового стажу так і спеціального (пільгового).

Крім цього, переконавши позивача у неможливості здійснення обрахунку пільгового страхового стажу безпосередньо по трудовій книжці, відповідач зобов`язав його надати довідки форми №5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Після надання таких довідок позивачем, відповідач прийняв до уваги лише одну довідку із ТОВ «Мрія Сервіс» за 2016-2017 роки натомість, із мотивів відсутності підписів начальників відділів кадрів та головних бухгалтерів, відмовився прийняти до розрахунку пенсії довідки із СВГ «Надія» за 2005 - 2005 роки, ПСАФ «Нічлава» за 2005-2006 роки, ТОВ «Мрія Центр» за 2009-2011 роки, ТОВ «Райз М» за 2015-2016 роки.

Не погодившись із протиправною діяльністю відповідача та співвідповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону, виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.І ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з 4.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами ч.І ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв

Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, для визначення наявного трудового стажу для призначення пенсій використовуються записи в трудовій книжці і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж може встановлюватися на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивач надав відповідачам свою трудову книжку, яка містить повну інформацію щодо його трудової діяльності за період із 1984 по 2020 роки, а тому загальний та пільговий страховий стаж позивача має обраховуватись саме за записами трудової книжки незалежно від наявності незначних, формальних недоліків при її заповненні.

У відповідності до чинного трудового та пенсійного законодавства, підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудових книжок та довідок.

Недоліки записів у трудовій книжці та в архівних довідках, не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у книжці чи довідці.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Позивач не може нести відповідальності за правильність, повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудових книжок, внутрішньої документації підприємства ( книг обліку трудового стажу та заробітку колгоспників).

Згідно із частиною першою статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Водночас, щодо позовних вимог «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві призначити позивачу пенсію за віком з дати виникнення права на пенсійне забезпечення, то суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у місті Києві та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Однак, зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності в частині оскаржуваного рішення, суд з метою повного та належного захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві повторно розглянути заяву позивача №2159 від 19.09.2023 року про призначення пенсії позивачу, зарахувавши загальний та пільговий страховий стаж ОСОБА_1 , згідно записів у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 536,80 грн, сплачений відповідно до квитанції від 15.07.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області з питань підтвердження пільгового стажу роботи ОСОБА_1 від 16.06.2023 та рішення комісії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві за № 64 від 26.09.2023 р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №2159 від 19.09.2023 року про призначення пенсії, відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши загальний та пільговий страховий стаж ОСОБА_1 , згідно записів у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, відповідно до квитанції від 08.11.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

- Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053 42098368).

Головуючий суддя Подлісна І.М.