Справа № 500/6298/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6298/23

15 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

01.06.2022 року відділом обслуговування громадян №11 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Позивач вважає такі дії суб`єкта владних повноважень протиправними, тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 04.10.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 10.11.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло рішення №35 від 08.04.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Вік позивача - 60 років. Загальний страховий стаж - 24 роки 02 місяці 12 днів.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. З 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.06.2022 позивача повідомлено про те, що йому відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Звертають увагу суду на те, що рішенням №35 від 08.04.2022 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з статтею 26 Закону 1058-IV.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити йому пенсію за віком.

Однак, у самій позовній заяві описано умови призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Представник відповідача зазначив, що:

- по перше: відмова у призначенні пенсії за вислугу років позивачу не надавалася;

- по друге: до страхового стажу позивача за доданими до заяви документами зараховано всі періоди (страховий стаж становить 24 роки 02 місяці 12 днів), що є меншим за необхідний відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (необхідно мати 30 років страхового стажу).

Документи на підтвердження стажу роботи за інші періоди трудової діяльності пенсійному органу не надавалися. Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 не просить зарахувати до страхового стажу інші додаткові періоди. Таким чином: не виконується умова, визначена п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме, страховий стаж позивача становить 24 роки 02 місяці 12 днів із необхідних 30 років; не виконується умова, визначена ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, а саме, страховий стаж позивача становить 24 роки 02 місяці 12 днів із необхідних 29 років.

Отже, відсутні правові підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком та пенсії за вислугу років. На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 30.11.2023 року залучено до участі у справі №500/6298/23 в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вулиця Олександра Борисенка, 7, Рівне, Рівненська область, 33004, ). Продовжено процесуальний строк розгляду адміністративної справи №500/6298/23. Надіслано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області копію позовної заяви з додатками, встановивши строк для подання відзиву на позов - до 15 грудня 2023 року.

15 грудня 2023 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

30.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За результатами розгляду заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло рішення №35 від 08.04.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком.

01.06.2022 року відділом обслуговування громадян №11 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Не погодившись із такими діями суб`єкта владних повноважень та вважаючи його протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.2-1 прикінцевих та перехідних положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацом 2 пункту 16 прикінцевих та перехідних положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зазначено що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за , наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 "Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення" затверджено список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Згідно зазначеного Списку правом на пенсію за вислугу років користуються, зокрема: слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; механіки рефрижераторних поїздів (секцій).

Згідно з пунктом 3 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 18.11.1992 року № 25 "Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років", відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Отже, посада "механіка рефрижераторного поїзда резерву рефрижераторних бригад» та механіка рефрижераторної секції" відноситься до професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах.

Крім цього, згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту").

Аналіз вказаної норми дає підстави до висновку, що час навчання зараховується до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.

Як видно з матеріалів справи, 01 березня 1983 року, позивача було прийнято слюсарем по ремонту рухомого складу 3- го розряду та направлено на 6-ти місячні курси по підготовці механіків автономних рефрижераторних вагонів у Львівську дорожню технічну школу відповідно до наказу №167 від 28.02.1983 року та 06.09.1983 року прийнято механіком рефрижераторного поїзда в цех резерву рефрижераторних бригад після закінчення Львівської дортехшколи згідно з наказом № 828 від 06.09.1983 року.

З 06.09.1983р. по 31.08.1996р. перебував на різних посадах які відповідно до списку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.92р. дають право на пенсію за вислугу років.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з уточненими вимогами про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах усі періоди відповідно до поданих документів та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до поданих документів з моменту звернення до Пенсійного фонду України в Тернопільській області 30.03.2022р.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В Рішенні у справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70).

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 дійшов висновку, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого Протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Разом з тим, частиною 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15).

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі №807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі №804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі №826/9457/18, від 22 листопада 2019року у справі №815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі №815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі №1340/4044/18, від 23червня 2020 року у справі №820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі №805/3147/16-а).

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права (постанова Верховного Суду від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18).

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Таким чином, на переконання суду, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача з метою запобігання порушення його прав на належну йому пенсію, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав позивача без необхідності додаткових його звернень до суду та виконання будь-яких інших умов для цього, суд вважає, що слід вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправним та скасування відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 у вигляді рішення №35 від 08.04.2022р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувавши стаж роботи з 06.09.1983р. по 31.08.1996р. на різних посадах, які відповідно до списку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.92р., дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до поданих документів, з моменту звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 30.03.2022 року.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.І ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції від 17.10.2023 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо призначення пенсії ОСОБА_1 у вигляді рішення №35 від 08.04.2022р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зарахувавши стаж роботи з 06.09.1983р. по 31.08.1996р. на різних посадах, які відповідно до списку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №583 від 12.10.92р., що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до поданих документів, з моменту звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 30.03.2022 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, відповідно до квитанції від 17.10.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Борисенка Олександра, 7,м. Рівне,Рівненська область,33028 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.