Справа № 280/8968/23
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року Справа № 280/8968/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд.158-б, м. Запоріжжя, 69057; )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.10.2023 до Запорізького окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати 50% суми підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, з 01.01.2018 по 31.12.2018 (включно), та 75% суми підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, з 01.01.2019 по 01.04.2019;

- зобов`язати відповідача перерахувати пенсію позивачу з 01.01.2018 по 01.04.2019 у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 по 01.04.2019;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового бору у сумі 1073,60грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення за зобов`язанням відповідача подати звіт про виконання судового рішення у строк визначений законом.

Ухвалою суду від 27.10.2023 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.11.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (в порядку письмового провадження).

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві від 26.10.2023, заяві про уточнення позовних вимог від 01.112023 та відповіді на відзив від 07.12.2023. Зокрема зазначено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ). Вказано, що на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (далі постанова №103), відповідачем проведено з 01.01.2018 перерахунок пенсії позивача виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ТЗ-52083 від 16.05.2018. Разом з тим зазначено, що виплата пенсії відповідачем проводилась з урахуванням вимог пункту 2 постанови №103 у таких розмірах: з 01.01.2018 щомісячно 50% перерахованої пенсії, а з 01.01.2019 щомісячно 75% перерахованої пенсії. Не погодившись з обмеженням виплати перерахованої пенсії, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати, з урахуванням інфляції пенсії з 01.01.2018 по 01.04.2019 у розмірі 100% суми її підвищення, однак отримав відмову, оформлену листом №16464-15638/К-02/8-0800/23 від 06.10.2023. Таку позицію відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує його право на отримання пенсії у розмірі, передбаченому чинним законодавством України. Крім того, зазначено про наявність у позивача права на отримання компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку пенсії. На підставі вищевикладеного у сукупності, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву (вх.№52967 від 27.11.2023). Зокрема зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 №804 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» встановлено, що виплата пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, призначених до 01.03.2018, здійснюється у 2019 році в розмірі 75% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018. Водночас вказано, що Верховний Суд рішенням від 06.08.2019 по справі №160/3586/19 дійшов висновку, що оскільки скасовано пункт 2 постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі № 2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, то лише з 05.03.2019 підлягає виплаті 100% перерахованих сум пенсії. Додатково зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1088 «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» установлено, що з 01.01.2020 виплата пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) та перерахованих з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, заклади вищої освіти), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», здійснюється у підвищеному розмірі з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018. Крім того вказано, що компенсація втрати частини доходів може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно виникнуть у майбутньому, тому викладені в позовній заяві вимоги позивача щодо нарахування та виплати компенсації за період з 01.01.2018 по 01.04.2019 є передчасними. Враховуючи вищевикладене зауважено, що дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем із посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.04.2022 у справі №553/4276/16-а зазначено клопотання про залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.01.2018 по 25.04.2023, аргументоване пропуском позивачем строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону №2262-ХІІ.

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103.

16.05.2018 Запорізьким обласним військовим комісаріатом видано довідку №ТЗ-52083 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом 01.03.2018 (а.с.8).

На виконання вимог частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ та постанови №103, відповідачем проведено з 01.01.2018 перерахунок пенсії позивача виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ТЗ-52083 від 16.05.2018, що підтверджується розрахунком пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2018.

Зі змісту розрахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2018, зокрема вбачається, що згідно постанови №103 підвищення складає 2283,53грн та з них виплачується: з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% підвищення: 1141,77грн, з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення: 1712,65 грн, з 01.01.2020 100% щомісячно 100% від підвищення: 2283,53 грн (а.с.9).

05.09.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплати з урахуванням інфляції пенсії за період з 01.01.2018 по 01.04.2019 з урахуванням 100% суми її підвищення та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (а.с.16).

Листом відповідача №16464/15638/К-02/8-0800/23 від 06.10.2023 позивачу, окрім іншого роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. З урахуванням повноважень, наданих Законом №2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №103, на підставі якої з 01.01.2018 було проведено перерахунок пенсії. Разом з тим зазначено, що на теперішній час пенсія позивачу виплачується у повному обсязі (з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної з 1 січня 2018 року). Додатково повідомлено, що до 01.01.2020 порядок проведення виплати пенсій, призначених згідно Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018, був врегульований постановами Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 та від 14.08.2019 №804 (а.с.12).

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати 50% суми підвищеної пенсії у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 (включно), та 75% суми підвищеної пенсії у період з 01.01.2019 по 01.04.2019, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45), згідно з пунктами 1, 2 та 3 якого перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 згаданого Порядку №45 визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набула чинності 01.03.2018, встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103, пунктом 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови №704.

Пунктом 2 Постанови №103 визначено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Постановою №103 також внесені зміни до Порядку №45, а саме:

- пункт 5 викладено в такій редакції: «Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням».

- додаток 2 до Порядку № 45 викладено в новій редакції, в якій довідка про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, не містить таких складових грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Разом із тим, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови №103 й зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону №2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 зауважила, що обмеження виплати пенсії, нарахованої особі в порядку, передбаченому Законом №2262-XII, не може бути встановлено постановою Кабінету Міністрів України.

З огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами оскаржувані пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку №45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.

З урахуванням вимог статті 7 КАС, а також того, що Верховний Суд постановою від 12 листопада 2019 року у справі №826/3858/18 встановив, що пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку №45 є протиправними й такими, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили, суди у період чинності цих норм постанови Кабінету Міністрів України повинні застосовувати Закон №2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.

Вказана правова позиція була підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 14.11.2022 по справі №280/113454/18 та від 06.02.2023 по справі №1340/6235/18.

Разом з тим, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем на виконання вимог постанови №103 проведено з 01.01.2018 перерахунок пенсії позивача виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці Запорізького обласного військового комісаріату №ТЗ-52083 від 16.05.2018, що підтверджується розрахунком пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2018.

Зі змісту розрахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2018, зокрема вбачається, що згідно постанови №103 від 21.02.2018 підвищення складає 2283,53грн та з них виплачується: з 01.01.2018 по 31.12.2018 щомісячно 50% підвищення: 1141,77грн, з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісячно 75% від підвищення: 1712,65 грн, з 01.01.2020 100% щомісячно 100% від підвищення: 2283,53 грн (а.с.9).

Таким чином, виплата перерахованої з 01.01.2018 пенсії здійснювалась у відповідності до вимог пункту 2 постанови №103, а саме з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, що підтверджуються матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, а також враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду сформульовані при розгляді справи №520/2098/19 та позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену у постановах від 14.11.2022 по справі №280/113454/18 та від 06.02.2023 по справі №1340/6235/18 суд дійшов висновку, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати 50% суми підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 (включно), та 75% суми підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 у період з 01.01.2019 по 01.04.2019.

При цьому, суд звертає увагу, що з даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі №280/9364/20, яке набрало законної сили 08.06.2021, зокрема, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05.03.2019 по 03.09.2019 (включно) у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

Враховуючи, що порушені права позивача стосовно періоду з 05.03.2019 по 01.04.2019 відновлені на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі №280/9364/20, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу за рахунок виплати 50% суми підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, з 01.01.2018 по 31.12.2018 (включно), та 75% суми підвищеної пенсії, визначеної станом на 01.03.2018, з 01.01.2019 по 01.04.2019 та зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивачу з 01.01.2018 по 01.04.2019 у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 та здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 по 01.04.2019 підлягають частковому задоволенню.

Звідси, задля повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу з 01.01.2018 по 04.03.2019 (включно) у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог статті 2 Закону України від 19.10.2000 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ), суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

У відповідності до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 даного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Уряд прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно із пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Зміст зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а, від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а, від 20.04.2023 у справі №200/11746/19-а, від 18.05.2023 у справах №200/14129/19-а і №200/14127/19-а та від 07.06.2023 у справі №200/299/21-а.

З огляду на невиплату позивачу пенсії за вислугу років за період з 01.01.2018 по 04.03.2019 (включно) у розмірі 100% суми підвищення пенсії, виходячи з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог статті 2 Закону №2050-III, є передчасною, а отже не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конструкція вказаної правової норми свідчить про те, що це є правом суду, а не імперативним обов`язком.

З огляду на обставини справи, суд не вбачає підстав в даному випадку для застосування статті 382 КАС України.

Крім того, гарантія виконання судового рішення забезпечується також положеннями статті 14 КАС України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, таким чином виходячи з вищевказаного у задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Щодо зазначеного відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про залишення без розгляду позовних вимог за період з 01.01.2018 по 25.04.2023 у зв`язку із пропуском шестимісячного строку звернення, суд зауважує, що на сьогодні не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку пенсіонер не отримував з вини держави в особі її компетентних органів. Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 по справі № 815/1226/18 та знаходить своє практичне застосування у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 16.03.2023 по справі № 420/7835/19.

Отже, положення ст.ст.122, 123 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з виплатою пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку пенсіонер не отримував з вини держави в особі її компетентних органів.

Щодо інших доводів сторін, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60грн., що підтверджується квитанцією №64Т004НМ0 від 24.10.2023 (а.с.17).

За таких обставин, судовий збір у розмірі 1073,60грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 143, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд.158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд.158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок виплати у період з 01.01.2018 по 31.12.2018 (включно) 50% суми підвищення пенсії та у період з 01.01.2019 по 04.03.2019 (включно) 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд.158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років (з урахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за період з 01.01.2018 по 04.03.2019 (включно) у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд.158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір у розмірі 1073,60грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26.12.2023.

Суддя І.В.Садовий