Справа № 480/5410/23
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2023 року Справа № 480/5410/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5410/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними та скасування постанов.,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, фізична особа підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Північно- Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 11 ДФС-ФС від 05.05.2023 та № 12 ДФС-ФС від 05.05.2023.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, відповідно до постанови № 12 ДФС-ФС, встановлено, що згідно акту фактичної перевірки ГУ ДПС в Сумській області від 22.02.2023 № 1000/18/20/РРО/ НОМЕР_1 зафіксовано порушення вимог статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи 13.02.2023 ОСОБА_2 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.
Також відповідно до постанови № 11 ДФС-ФС, встановлено, що згідно акту фактичної перевірки ГУ ДПС в Сумській області від 01.03.2023 № 1130/18/20/РРО/ НОМЕР_1 зафіксовано порушення вимог статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи 20.02.2023 ОСОБА_3 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ.
Позивач зазначає, що ГУ ДПС у Сумській області, достовірно знаючи про оскарження позивачем зазначених перевірок, актів і ППР в адміністративному порядку (оскільки відповідне повідомлення до ГУ ДПС у Сумській області подавалось платником податку), направлено акт до Держпраці для прийняття рішення про накладення штрафу.
Позивач зазначає, що перше працевлаштування на роботу до ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 відбулось 10.02.2023 на підставі наказу № 1 від 09.02.2022 і укладеного трудового договору. Внаслідок постійного відключення електричної енергії своєчасно подати повідомлення до податкової про прийняття на роботу працівника не виявилось за можливе. В подальшому, 13.02.2023 проведена фактична перевірка та ОСОБА_2 після перевірки повідомила, що не буле виходити на роботу до того часу, поки з нею в податковій буде зареєстровано трудових договір, тому, 13.02.2023 договір від 10.02.2023 було розірвано за згодою сторін. В подальшому, 22.02.2023 ФОП ОСОБА_1 видано Наказ № 2 про прийняття на роботу ОСОБА_2 , 23.02.2023 подано повідомлення про прийняття працівника на роботу до податкової і 24.02.2023 укладено новий трудовий договір і продавець приступила до роботи.
Позивач також звертає увагу, що в постанові відповідач вказує на те, що позивачем не було подано до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області повідомлення про прийняття ОСОБА_2 на роботу на час проведення фактичної перевірки. Разом з тим, абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України не передбачає застосування штрафу до суб`єкта господарювання у зв`язку з відсутністю повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.
Крім того, позивач посилається на ст. 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно якої у період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені статтею 265Кодексу законів про працю України, не застосовуються. Так, позивач 22.02.2023 усунув виявлені під час перевірки порушення: трудовий договір з працівником оформлено, повідомлення про прийняття ОСОБА_2 на роботу подано до ГУ ДПС у Сумській області 22.02.2023.
З приводу порушення щодо не оформлення трудових відносин з ОСОБА_3 позивач стверджує, що на час проведення фактичної перевірки ОСОБА_3 знаходилась в ларьку, але жодної роботи не виконувала. Під час проведення опису товару в магазині допомагала податківцям рахувати товар та складати опис, оскільки вони про це попросили. Продавець торгівельної точки за адресою вул. Клубна (біля будинку 97) ОСОБА_4 сама працювала на точці на підставі наказу № 1 від 18.03.2012 та трудового договору, що підтверджується табелем обліку робочого часу. У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 трудових функцій на користь ФОП ОСОБА_1 не виконувала, то її і не працевлаштовували. Позивач взагалі не був обізнаний про те, що ОСОБА_3 на час проведення податковою фактичної перевірки перебувала в торгівельній точці, оскільки він її туди не запрошував та роботи вона не виконувала.
Ухвалою суду відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Також матеріалами фактичної перевірки (акт від 22.02.2023 № 1000/18/20/РРО/ НОМЕР_1 ) встановлено, що 13.02.2023 розрахункові операції з продажу товару у кіоску здійснює продавець ОСОБА_2 , яка також здійснила перерахунок наявної готівки по розрахункових операціях, що зафіксовано у додатку № 2 до акту перевірки, який підписаний нею як продавець. У присутності ОСОБА_2 було знято фактичні залишки підакцизного товару у даному кіоску. Проте, як встановлено актом фактичної перевірки, на час проведення перевірки позивачем трудові відносини з працівником ОСОБА_2 не були належним чином оформлені. Трудовий договір надано не було, інформація про подання повідомлення про прийняття працівника на роботу відсутня.
Крім того, представник відповідача вважає, що норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив не скористався.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
ГУ ДПС у Сумській області в період з 20.02.2023 по 01.03.2023 проведено фактичну перевірку за місцем провадження господарської діяльності позивача, а саме кіоску розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідками якої складено акт від 01.03.2023 № 1130/18/20/РРО/ НОМЕР_1 (а.с. 36 41).
Актом фактичної перевірки (підпункт 2.3.7), зокрема, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи працівника продавця - стажера ОСОБА_3 без укладання трудового договору та подання повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Зазначений акт фактичної перевірки з додатками Головним управління ДПС у Сумській області був направлений відповідачу для відповідного реагування.
Також ГУ ДПС у Сумській області в період з 13.02.2023 по 22.02.2023 проведено фактичну перевірку за місцем провадження господарської діяльності позивача, а саме кіоску розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за наслідками якої складено акт від 22.02.2023 № 1000/18/20/РРО/ НОМЕР_1 (а.с. 21 35).
Актом фактичної перевірки (підпункт 2.2.3.4), зокрема, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи працівника продавця ОСОБА_2 без укладання трудового договору та подання повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Зазначений акт фактичної перевірки з додатками Головним управління ДПС у Сумській області був направлений відповідачу для відповідного реагування.
Не погодившись із вказаними постановами, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).
Повноваження, правові відносини суб`єктів владних повноважень та суб`єктів господарювання у сфері дотримання законодавства про працю, питання нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, відповідальність за порушення законодавства про працю врегульовуються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 за №877-V (далі- Закон №877-V), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (далі -Порядок №509), Податковим кодексом України, а також положеннями статті 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Державний нагляд (контроль) в силу вимог статті 1 Закону №877-V діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (надалі по тексту також - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі по тексту також ПК України, Кодекс), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
З аналізу наведених норм права слідує, що податкове законодавство надає посадовим особам Головного управління ДПС в області право щодо проведення перевірок з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Також відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
В силу положень статті 256 Кодексу законів про працю України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (п.п. 6 п. 4 Положення №96).
Як визначено в п. 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Північно - Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є територіальним органом Державної служби України з питань праці.
Таким чином, Північно - Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці є органом, якому чинним законодавством надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також накладення а також накладення на останніх штрафу, у разі встановлення відповідного порушення.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, зокрема, засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За приписами ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з вимогами ч. 1 абз. 2, ч. 2 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:
фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 10 ст. 265 КЗпП України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.
З матеріалів справи суд вбачає, що перевіркою (акт від 01.03.2023 № 1130/18/20/РРО/ НОМЕР_1 ) встановлено, що розрахункові операції з продажу товару у кіоску здійснює продавець-стажер ОСОБА_3 , яка також здійснила перерахунок наявної готівки по розрахункових операціях, що зафіксовано у додатку № 2 до акту перевірки, який підписаний нею як продавцем-стажером та посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області. У присутності ОСОБА_3 було знято фактичні залишки підакцизного товару у даному кіоску.
Проте, як встановлено актом фактичної перевірки, на час проведення перевірки позивачем трудові відносини з працівником ОСОБА_3 не були належним чином оформлені. Трудовий договір надано не було, інформація про подання повідомлення про прийняття працівника на роботу відсутня.
У позовній заяві позивач стверджує, що ОСОБА_3 під час фактичної перевірки знаходилася у кіоску, але жодної роботи не виконувала, отже трудових функцій на користь позивача не виконувала.
Проте, суд зазначає, що це твердження спростовується матеріалами перевірки у яких зафіксовано факт здійснення саме ОСОБА_3 як продавцем:
- продажу товару (однієї пляшки коньяка «Закарпатський» за ціною 275,00грн. (0,5л.), та пачки цигарок ) на загальну суму 362,00грн;
- проведення перерахунку наявної готівки в касі зі складанням і підписанням Перерахунку наявної готівки по розрахункових операціях, що є додатком № 2 до акту (а.с. 65 зворотній бік);
- надання пояснень в яких зазначила, що у ФОП ОСОБА_1 вона працює третій тиждень на стажировці, працює через 3 дні; розрахунковий документ (чек) не видала за проданий товар, тому що було скупчення покупців і вона не встигла їх надрукувати на реєстраторі розрахункових операцій (а.с. 66)
Враховуючи зазначене, суд вважає, що у сукупності перелічені докази спростовують твердження позивача, що ОСОБА_3 не виконувала трудових функцій на користь ФОП ОСОБА_1 .
Також з матеріалів справи суд вбачає, що перевіркою (акт від 01.03.2023 № 1000/18/20/РРО/ НОМЕР_1 ) встановлено, що 13.02.2023 розрахункові операції з продажу товару у кіоску здійснює продавець ОСОБА_2 , яка також здійснила перерахунок наявної готівки по розрахункових операціях, що зафіксовано у додатку № 2 до акту перевірки, який підписаний нею як продавець. У присутності ОСОБА_2 було знято фактичні залишки підакцизного товару у даному кіоску.
Проте, як встановлено актом фактичної перевірки, на час проведення перевірки позивачем трудові відносини з працівником ОСОБА_2 не були належним чином оформлені. Трудовий договір надано не було, інформація про подання повідомлення про прийняття працівника на роботу відсутня.
У позовній заяві ФОП ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 уперше була прийнята на роботу 10.02.2023 з укладанням трудового договору, який 13.02.2023 був розірваний за угодою сторін. У подальшому з ОСОБА_5 було укладено новий трудовий договір і вона приступила до роботи з 24.02.2023р. При цьому, повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_5 було подано до контролюючого органу лише 23.02.2023р. з причин постійного відключення електричної енергії, що зумовило неможливість своєчасного подання повідомлення 09.02.023р.
Проте, суд зазначає, що факт виконання ОСОБА_5 трудових функцій на користь позивача на час фактичної перевірки підтверджений:
- реалізацією підакцизного товару на загальну суму покупки 128,00грн;
- проведенням перерахунку наявної готівки в касі зі складанням і підписанням Перерахунку наявної готівки по розрахункових операціях, що є додатком № 2 до акту (а.с 64);
- наданням пояснень з яких вбачається, що у ФОП ОСОБА_1 вона працює з 01.02.2023 є продавцем кіоску і працює на випробувальному терміні та проходить стажування (а.с. 64 зворотній бік).
Також на письмовий запит Міжрегіонального управління позивач надав пояснення з копіями документів, а саме копію трудового договору укладеного з ОСОБА_2 від 24.02.2023 та повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_2 від 23.02.2023р. Будь-які посилання та те, що ОСОБА_2 була працевлаштована у нього ще з 10.02.2023 і звільнена 13.02.2023 надані ФОП ОСОБА_1 пояснення не містять, як і не було надано копію трудового договору з ОСОБА_2 від 09.02.2023, що доданий до позову (а.с. 67 69).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 31.08.2022 у справі № 520/6005/19 стажування працівника на робочому місці без оформлення трудових відносин чинним законодавством про працю не передбачене, окрім випадків цільового направлення центрами зайнятості до роботодавців безробітних, які перебувають на обліку для навчання, стажування необхідним роботодавцю посадам з подальшим працевлаштуванням. Відносини між роботодавцем і працівником, що виникають при проходженні стажування, в основу яких покладено принцип підпорядкування і субординації та обов`язок виконання правил внутрішнього трудового розпорядку регламентуватись нормами КЗпП України. При цьому, перевірка роботодавцем кваліфікації майбутнього працівника або навчання його навикам, необхідним для подальшої роботи, шляхом допуску його до роботи без оформлення з ним трудових відносин є незаконною. Верховний Суд констатує, що без оформлених трудових відносин особа позбавляється конституційних гарантій, передбачених, зокрема, статтями 43 (кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення та право на своєчасне одержання винагороди за працю) та 45 (кожен, хто працює, має право на відпочинок, яке забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час; максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та право на оплачувану щорічну відпустку, вихідні та святкові дні) Основного Закону України, а відповідні обов`язки роботодавця залишаються поза межами законодавчого регулювання. Подібний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 1540/3913/18.
Враховуючи зазначене суд вважає, що матеріалами справи підтверджено виконання трудової функції в якості продавців ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь позивача без укладення трудового договору.
При цьому, під час перевірки суб`єкта господарювання інспекторам не було надано жодних документів, які підтверджували б оформлення зазначених осіб за трудовим договором у позивача та подання повідомлення про прийняття на роботу.
Також суд вважає безпідставним посилання позивача на неможливість вчасно подати повідомлення про прийняття на роботу внаслідок відключень електричної енергії, оскільки такі відключення не мали постійний та безперервний характер, що також підтверджується тим, що за даними перевірки в період з 09.02.23 по 13.02.2023 реєстратор розрахункових операцій, що знаходиться у кіоску був переведений у фіскальний режим роботи і через нього проводилися розрахункові операції, що свідчить про наявність електроенергії.
При цьому посилання у позовній заяві на судову практику Верховного Суду у постановах від 23.04.2023 у справі № 440/45/19, від 24.09.2020 у справі № 200/929/19-а, від 21.05.2021 у справі № 183/6018/18 суд вважає безпідставним, оскільки у цих справах йдеться про оформлення трудових відносин з укладанням трудового договору, але несвоєчасне подання повідомлення. У даному випадку встановлено факти відсутності укладання трудового договору з продавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час проведення фактичних перевірок ГУ ДПС у Сумській області. Отже, правовідносини не є аналогічними, а відповідно не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Разом з тим, суд звертає увагу, що оскаржуваними постановами на позивача накладено штраф на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, згідно якого юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 23 травня 2022 року, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжувався.
Суд наголошує, що 24.03.2022 набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-IX, ст. 1 якого передбачено, що цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.
У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Стаття 16 вказаного Закону регулює здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю у період дії воєнного стану.
Так, відповідно до ст. 16 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи можуть здійснювати за заявою працівника або профспілки позапланові заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання та фізичними особами, які використовують найману працю, в частині додержання вимог цього Закону, а також з питань виявлення неоформлених трудових відносин та законності припинення трудових договорів.
Позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються у порядку, встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Позапланові заходи державного нагляду (контролю) у період дії воєнного стану здійснюються:
за наявності підстав, визначених абзацами п`ятим, восьмим, дев`ятим, десятим частини першої статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності";
за зверненням Київської міської військової адміністрації або обласної військової адміністрації;
у зв`язку з невиконанням суб`єктом господарювання приписів про усунення порушень вимог законодавства, виданих після 1 травня 2022 року.
У період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені статтею 265 Кодексу законів про працю України, не застосовуються.
Згідно пояснювальної записки до вказаного Закону, метою законопроекту є врегулювання окремих питань трудових відносин між працівником та роботодавцем в умовах воєнного часу, враховуючи необхідність забезпечення збалансованості між скороченням видатків роботодавців на оплату відпусток, надурочних годин, годин роботи у святкові та вихідні дні тощо, та забезпеченням мінімально необхідних прав та гарантій працівників. Прийняття законопроекту створить умови для належного функціонування підприємств та установ в умовах воєнного часу, шляхом дерегуляції окремих умов трудових відносин, оперативного залучення працівників до виконання роботи, усунення кадрового дефіциту та браку робочої сили.
Таким чином, на період воєнного стану законодавець, з метою забезпечення умов для належного функціонування підприємств, оперативного залучення працівників, усунення кадрового дефіциту та браку робочої сили скасував штрафи (відповідальність), передбачені ст. 265 КЗпП України за умови усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю).
Вказане випливає із мети законопроекту, а саме забезпечення належного функціонування підприємств та установ в умовах воєнного часу, шляхом дерегуляції окремих умов трудових відносин, оперативного залучення працівників до виконання роботи, усунення кадрового дефіциту та браку робочої сили.
Як випливає з матеріалів справи, позивач на письмовий запит Міжрегіонального управління надав пояснення з копіями документів, а саме копію трудового договору укладеного з ОСОБА_2 від 24.02.2023 та повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_2 від 23.02.2023р.
Слід зазначити, що відповідач отримав вказані вище документи до прийняття оскаржуваної постанови.
Тобто, станом на дату розгляду Управлінням питання щодо накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (05.05.2023), виявлене під час перевірки згідно акту від 22.02.2023 № 1000/18/20/РРО/ НОМЕР_1 порушення було повністю усунуто.
Відтак, станом на 05.05.2023 підстави для застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу на підставі абз.2ч.2 ст.265 КЗпП України були відсутні з огляду на норми ст. 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», що є підставою для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови №12 ДФС-ФС від 05.05.2023.
При цьому, судом не беруться до уваги твердження відповідача про те, що норми ст. 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не підлягають застосуванню в спірних правовідносинах, оскільки факт неналежного оформлення трудових відносин позивачем з працівником ОСОБА_2 виявлено в ході проведення перевірки Головним управлінням ДПС у Сумській області, а не територіальними органами Держпраці.
Так, на переконання суду, зміст ч. 3 ст. 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» чітко вказує на те, що у період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені ст. 265 КЗпП України, не застосовуються. При цьому законодавець жодним чином не конкретизував, ким має бути проведено позаплановий захід і ким виявлено порушення в сфері праці. Вирішальним в даному випадку є саме факт усунення вчиненого порушення законодавства про працю, виявлення якого тягне за собою накладення штрафу, передбаченого ст. 265 КЗпП України.
Разом з тим, суд зазначає, що будь-які докази щодо усунення порушення, встановленого актом перевірки від 01.03.2023 № 1130/18/20/РРО/ НОМЕР_1 щодо допуску працівника ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору (контракту), не були позивачем надані ні на запит відповідача ні під час розгляду даної справи судом.
Отже суд доходить висновку про не усунення позивачем вказаного порушення та правомірність застосування відповідачем штрафу згідно абз.2.ч.2.ст.265 КЗпП України відповідно до постанови №11 ДФС-ФС від 05.015.2023. Відтак позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають
Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідком розгляду справи суд висновує, що вимоги позивача правомірні і підлягають до задоволення лише в частині щодо визнання протиправною та скасування постанови №12 ДФС-ФС від 05.05.2023.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 12 ДФС-ФС від 05.05.2023.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек