Справа № 520/35724/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
з питання повернення позову
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Військової частини НОМЕР_1 про 1) визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 17.08.2022р. №105 стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, направлення матеріалів службового розслідування до ТУ ДБР у місті Полтава та начальника Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку, призупинення належних виплат з серпня 2022 року; 2) визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2022р. №95-РС стосовно звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та призупинення військової служби; 3) поновлення ОСОБА_1 на військовій службі на посаді водія відділення снайперів роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 ; 4) зобов"язання Військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням постанови КМУ від 28.02.2022р. №168; 5) стягнення з Військової частини НОМЕР_1 200.000,00 грн. моральної шкоди, -
Позов надійшов до суду 11.12.2023р. і ухвалою суду від 12.12.2023р. був залишений без руху у зв`язку з недоліками в оформленні у вигляді відсутності юридично умотивованої та документально доведеної заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду із долученням належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів настання цього наслідку через дію поважної причини; належно оформлених примірників позову із викладенням вимог, які підлягають розгляду і вирішенню по суті у порядку адміністративного судочинства; копій оскаржених рішень суб"єкта владних повноважень або клопотання про їх витребування.
Дану ухвалу представник позивача отримав 13.12.2023р. в Електронному кабінеті системи "Електронний суд та 22.12.2023р. подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та уточнену позовну заяву, в якій просив суд: 1) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2022 р. №95-РС щодо звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та призупинення військової служби; 2) поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді водія відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 ; 3) зобов`язати виплатити військову частину НОМЕР_1 невиплачене грошове забезпечення (в тому числі основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану») ОСОБА_1 ; 4) стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн.
В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду зазначив, що позивач відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований з 17.03.2022 р. та проходить військову службу по сьогоднішній день. Також зазначив, що в цій справі слід застосовувати тримісячний строк позовної давності та початок цього строку слід обраховувати з того моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та у нього виникла необхідність звернутися до суду. Таким моментом є отриманням позивачем відповіді військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2023 р. №1/28/2067, в якій викладені у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження, однак сам відповідач для поновлення прав позивача рекомендував звернутися до суду щодо вирішення питання про поновлення на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Суд, розглянувши подану заяву від 22.12.2023р. та додані до неї матеріали, відмічає, що, по-перше, усупереч ч.7 ст.161 КАС України матеріали позову не містять копії оскарженого індивідуального акту суб"єкта владних повноважень та на виконання ухвали суду від 12.12.2023р. заявником копії даного наказу до суду так і не було подано.
Оскільки суд не наділений повноваженнями на нівелювання за власною ініціативою наслідків недотримання позивачем вимог ч.7 ст.161 КАС України, то позов у даному конкретному випадку підлягає поверненню саме з цієї причини.
У розумінні ч.2 ст.121 КАС України слід розрізняти подію обізнаності учасника суспільних відносин із фактом порушення власного права (інтересу) та подію початку захисту учасником суспільних відносин власного права (інтересу).
У даному конкретному випадку заявник припинив проходити службу на штатній військовій посаді у Військовій частині НОМЕР_1 - 06.09.2022р.
Оскаржений наказ датований 08.09.2022р.
Про існування цього наказу заявник достеменно довідався з листа начальника штабу-заступника командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 20.10.2022р.
Національний закон України не передбачає правових підстав та механізмів для досудового порядку вирішення спорів про звільнення з військової служби та з приводу грошового забезпечення військовослужбовців.
До матеріалів справи заявником не подано жодних рапортів за командою на дії та рішення командира Військової частини НОМЕР_1 з приводу проходження військової служби та з приводу виплати грошового забезпечення.
Обставина складання чи отримання листа - відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2023р. №1/28/2067 не може бути кваліфікована у якості початку перебігу строку на звернення до суду, позаяк засвідчує подію початку здійснення заявником захисту владного права (інтересу), а не подію первісної обізнаності з фактом порушення власного права (інтересу).
Однак, заявник звернувся до суду по минуванню більш як одного року від дати складання згаданого листа.
Суд зазначає, що згідно з п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу зобов`язані забезпечити належне та своєчасне виконання процесуальних обов`язків, у тому числі і стосовно дотримання строку звернення до суду та стосовно належності оформлення позову.
Суд зауважує, що нормами КАС України не розкрито зміст правових категорій "поважна причина пропуску процесуального строку", "дата, коли особа дізналась про порушення права", "дата, коли особа повинна була дізнатись про порушення права", але відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при застосуванні норми права суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, за правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. у справі №990/154/22: 1) порівняльний аналіз словоформ дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.
Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану на території України, без обґрунтування неможливості звернення позивача до суду у передбачені КАС Україні строки без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на позивача, не може вказувати на наявність об`єктивних причин та перешкод для своєчасної подачі позовної заяви та вважатися безумовною причиною для поновлення цих стоків.
Саме така позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, на яку покликається представник позивача у своїй заяві, як підставу для поновлення строку в даній справі. У вказаній справі №500/1912/22 позивач є учасником бойових дій та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС), а тому суд зробив висновок, що вказані обставини можуть свідчити про пропуск ним строку звернення до суду за захистом його прав з поважних причин.
Суд з повагою ставиться до наявності у заявника правового статусу діючого військовослужбовця Збройних Сил України.
Але процесуальний закон (у тому числі і в тлумаченні правових висновків згаданих позивачем постанов Верховного Суду) вимагає доведення особистої та безпосередньої участі заявника у бойових діях або проходження заявником військової служби в таких умовах, котрі об"єктивно та непереборно заважають вчиненню процесуальної дії з приводу подачі позову.
Заявником таких доказів до матеріалів позову усупереч ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, п.5 ч.1 ст.171 КАС України не приєднано.
Більше того, з доводів позову вбачається, що з моменту фізичного переміщення з Військової частини НОМЕР_1 до іншої військової частини заявник взагалі припинив виконувати обов`язки за штатною військовою посадою.
Відтак, у даному конкретному випадку позивачем не подано до суду ані доказів наявності статусу учасника бойових дій, ані доказів участі у бойових діях, ані доказів несення військової служби в умовах, що виключали можливість фізичного подання позову.
Самого лише посилання на проходження заявником військової служби без подання доказів неможливості саме у зв"язку із цим вчинити процесуальну дію з приводу подання позову є явно та очевидно недостатньо для поновлення пропущеного строку звернення до суду, позаяк суд повинен одночасно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості у застосуванні норм процесуального закону.
При цьому, суд зважає і на те, що умови проходження заявником військової служби після фізичного переміщення з Військової частини НОМЕР_1 не заважали проведенню комунікації з вищими органами військового управління саме з приводу з"ясування причин невиплати грошового забезпечення.
Окрім того, суд повторює, що представником позивача не усунуті недоліки позовної заяви, про які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 12.12.2023 року в повному обсязі, а саме на надано до суду оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2022 р. №95-РС щодо звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та призупинення військової служби усупереч ч.7 ст.161 КАС України, що є самостійною підставою для повернення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Керуючись ст.ст.8, 18, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 121-123, 169, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суд, -
2. Позов - повернути.
3. Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.
4. Копію ухвали надіслати заявникові.
5. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.
Суддя А.В. Сліденко