Справа № 120/19042/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

26 грудня 2023 р. Справа № 120/19042/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправну бездіяльність Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів за час затримки виплати грошового забезпечення.

Відтак з метою захисту своїх прав позивач звернувся з позовною заявою до суду та просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати, тобто за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати перерахованого грошового забезпечення.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Статтею 5 КАС України передбачено право на звернення до адміністративного суду. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Норми статей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Так, частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Вказана норма кореспондується з частиною 1 статті 123 КАС України, у якій йдеться про те, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Водночас позивач у позовній заяві просить поновити йому строк звернення до адміністративного суду, що суд розцінює як відповідне клопотання. Таке обгрунтовано тим, що позивач є учасником бойових дій та з 24 лютого 2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі у Вінницькому зональному відділі Військової служби правопорядку, що пітверджується відповідною довідкою від 20 листопада 2023 року № 121. При цьому Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (справа № 500/1912/22) зауважив, що вказані вище обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, визначених частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. За таких обставин позивач просить поновити строк звернення до адміністративного суду.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зважаю на таке.

Особливості строку звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак за загальним правилом, строк звернення до адміністративного суду становить шість місяців, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зауважити, що спір у цій справі між сторонами виник у зв`язку з невиплатою позивачу компенсації втрати частини доходів за час затримки виплати грошового забезпечення (невірно обрахованого грошового забезпечення)

На належності сум компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013. Так, у цьому рішенні Конституційний Суд України виснував, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

З огляду на викладене Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Таким чином, враховуючи те, що компенсація втрати частини доходів є компенсаційною виплатою та є складовою належної працівникові заробітної плати, слід дійти висновку про те, що в цьому випадку спір виник у зв`язку із невиплатою грошового забезпечення (заробітної плати).

При цьому спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Водночас вказані положення КАС України не містять норми, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Такі правовідносини регулюються положеннями частин 1 та 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), які на момент їх виникнення (дата виплати позивачу невірно обрахованого грошового забезпечення) була викладена у такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті".

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, в цьому випадку тримісячний строк звернення до адміністративного суду має обраховуватися з 23 березня 2023 року, адже 22 березня 2023 року позивачу виплачено грошове забезпечення, за невчасну виплату якого він бажає отримати компенсацію втрати частини доходів.

Водночас відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

Разом із тим слід врахувати те, що відповідно до пункту першого глави XIX КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, наведеною нормою визначено імперативний припис щодо продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не передбачаючи будь-яких винятків.

Відтак, на переконання суду, позивач мав право звернутися до суду за захистом своїх прав з урахуванням процесуальних строків, визначених пунктом першим глави XIX КЗпП України, у тримісячний строк з дня завершення дії карантину, тобто до 02 жовтня 2023 року (30 та 31 вересня вихідні дні).

При цьому позовна заява подана до Вінницького окружного адміністративного суду 21 грудня 2023 року, що вказує на недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а тому слід дійти висновку, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

Водночас як на підставу для поновлення строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 посилається на запровадження в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану. При цьому позивач є учасником бойових дій, а з 24 лютого 2022 року проходить військову службу у Вінницькому зональному відділі Військової служби правопорядку.

В підтвердження таких доводів позивачем до позовної заяви долучено копію посвідчення учасника бойових дій, що видане 21 квітня 2021 року, а також довідку Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку від 20 листопада 2023 року.

При цьому довідкою відповідача підтверджується те, що ОСОБА_1 проходить службу у відділі, який дислокується у місті Вінниці.

Тобто, докази, на які посилається позивач, не підтверджують прийняття ним безпосередньої участі по забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України.

При цьому сам по собі факт запровадження в Україні воєнного стану не може бути достатньою підставою для поновлення процесуального строку (зокрема й строку на звернення до адміністративного суду) у всіх абсолютно випадках.

Таким чином, наведені у позові обставини не свідчать про наявність поважних причин, що перешкодили позивачеві вчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відтак причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду слід визнати неповажними, а тому з урахуванням частини 1 статті 123 КАС України позовну заяву слід залишити без руху, надавши строк для повідомлення інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Запропонувати позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали направити позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович