Справа № 496/8471/23
Суддя: Пендюра Л. О.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/8471/23
Провадження № 2-а/496/76/23
У Х В А Л А

13 грудня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення із закриттям провадження у справі або у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення або про зміну постанови по справі про адміністративне правопорушення із закриттям провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

-позов розглянути за його відсутності:

-судовий збір розстрочити та стягнути з відповідача;

-постанову серії ЕАТ №8179195 від 20.11.2023 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати із закриттям адміністративного провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення;

-у разі відмови у задоволенні попередньої позовної вимоги, постанову серії ЕАТ №8179195 від 20.11.2023 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП змінити із звільненням його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, із закриттям провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

Крім того позивач в адміністративному позові заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, який, на його думку, не пропущений, але він все одно просить його поновити, як можливо пропущений, у зв`язку з правовою невизначеністю норм КАСУ, які можна тлумачити неоднозначно, як на його користь, так і на користь пропуску, а також у зв`язку з тим, що у нього немає юридичної освіти й наразі він захищає себе без допомоги кваліфікованого юриста. При цьому посилається на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 20.11.2023 року, строк на звернення із позовом відповідно спливав 30.11.2023 року. Але з урахуванням правил ч. 1 ст. 120 КАСУ процесуальний строк на звернення із адміністративним позовом закінчився 01.12.2023 року і його закінчення пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати сплив строків на звернення із позовом до суду. Наступний день після спливу строків на звернення із позовом до суду припадав на вихідний день суботи 02.12.2023 року. Таким чином, відведений йому законом строк на звернення із позовом до суду не вважається пропущеним і за його підрахунками спливає 04.12.2023 року. Водночас, він просить поновити йому строк на подання адміністративного позову, адже якщо строк вважається ним пропущений, то пропуск строку є незначним і оскаржувана постанова підлягає перегляду відповідно до тлумачення Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають у спірні правовідносини.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач просить скасувати постанову із закриттям адміністративного провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, або змінити постанову із звільненням його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, із закриттям провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення.

Таким чином, адміністративний позов не містить чіткого визначення позовних вимог, відносно яких позивач просить прийняти рішення. Відтак, позивачу необхідно визначитись зі способом захисту його прав, а саме: чи скасувати оскаржувану постанову, чи змінити; на якій підставі закрити провадження у справі: чи за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, чи за малозначністю вчиненого правопорушення, тобто привести адміністративний позов в цій частині у відповідність до вимог ч. 4 ст. 161 КАС України.

Дані недоліки не дають суду можливості визначитись із змістом заявлених позовних вимог та прийняти щодо них законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин позивачу необхідно визначитися із змістом позовних вимог, привести адміністративний позов у відповідність до вимог чинного законодавства, усунути вказані недоліки у встановлений судом строк, інакше позов буде вважатися неподаним та повернутий позивачу разом з доданими до нього документами.

Згідно з ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів), а ч. 7 вказаної статті встановлено, що до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

В порушення вказаних вимог позивачем до адміністративного позову не додано оригінал або копію оскаржуваної постанови, яка значиться в додатку до нього, що підтверджується актом щодо відсутності додатків, складеним 08.12.2023 року діловодом суду, старшим секретарем суду та керівником апарату суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене позовну заяву слід залишити без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду оригіналу або копії постанови серії ЕАТ №8179195 від 20.11.2023 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вирішуючи питання про розстрочення позивачу сплати судового збору, суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір». Так, положеннями ст. 8 вказаного Закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Зміст цих статей передбачає право суду, а не обов`язок, на свій розсуд відстрочити, розстрочити, зменшити або звільнити від сплати судового збору.

Проаналізувавши вказані норми права, суд доходить висновку, що єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної особи. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Таким чином сплата судового збору фізичною особою за подання позовної заяви до суду є її обов`язком, а тому зловживання правом на звільнення, відстрочку чи розстрочку від його сплати є недопустимим.

За нормами КАС України, яке регулює сплату судового збору, передбачається, що підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 9 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивач просить розстрочити йому сплату судового збору та стягнути його з відповідача, при цьому не зазначає жодної обставини та не надає жодного доказу на підтвердження неможливості сплати ним судового збору, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочку сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.12.2016 року (провадження №21-1410а16) у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, статей 2-4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнявся від сплати судового збору.

Однак, у постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17 Велика Палата Верховного Суду відступила від такого висновку, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. За системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України» встановлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 536 грн 80 к. та надати оригінал квитанції до суду.

За вказаних обставин позовну заяву слід залишити без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Вирішуючи питання щодо поновлення позивачу строку звернення з цим позовом до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Згідно положень ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позивач в позові зазначає, що отримав оскаржувану постанову 20.11.2023 року, отже, виходячи з вимог ч. 2 ст. 286 КАС України, останній день оскарження постанови припадає на 30.11.2023 року. Згідно трек-номеру на конверті 989 позовна заява здана позивачем на пошту 05.12.2023 року, надійшла в суд 07.12.2023 року. Таким чином позивач звернувся до суду з вказаним позовом після закінчення строків, встановлених законом на звернення до адміністративного суду.

Вирішення питання про поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків. Тобто на особу, яка звертається з відповідною заявою, покладається обов`язок довести ті обставини, на які остання посилається як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку.

Вирішуючи питання відносно того чи є наведені позивачем причини з приводу пропуску процесуального строку звернення до суду з даним адміністративним позовом поважними, суд враховує наступне.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.07.2022 у справі №160/18326/21.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку позивач покликається лише на те, що пропуск строку є незначним, при цьому не вказуючи жодної поважної причини, яка перешкоджала йому подати позов у встановлений ч. 2 ст. 286 КАС України строк.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку. У цьому випадку обставин, які б об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на подання позовної заяви протягом законодавчо встановленого строку, не вбачається, а підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до суду, не є поважними та об`єктивно непереборними і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, оскільки залежали від самого позивача.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Відтак, суд доходить висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки будь-яких доказів, що свідчили б про наявність у позивача об`єктивно непереборних або істотних обставин, що перешкоджали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк на оскарження постанови позивачем не надано.

Приписами ч. 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За змістом ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ним ухвали суду та запропонувати йому надати, окрім іншого, заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин поважності пропуску цього строку та об`єктивних перешкод для своєчасного звернення разом з доказами на їх підтвердження.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 161, 169, 171, 248, 256, 286, 294 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення із закриттям провадження у справі або у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення або про зміну постанови по справі про адміністративне правопорушення із закриттям провадження про адміністративне правопорушення у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення залишити без руху.

Роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали вказати інші підстави для поновлення строку.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали (визначитись із змістом позовних вимог, надати оригінал або копію оскаржуваної постанови, а у разі відсутності такої клопотання про її витребування; сплатити судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. та надати оригінал квитанції до суду) десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Якщо вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, оригінал або копія оскаржуваної постанови, або клопотання про її витребування не надана, та судовий збір не сплачено, позовна заява підлягатиме поверненню позивачу.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в частині визначення розміру судового збору протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра