Справа № 761/24210/22
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2023-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/326/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Савицький О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Координаційно-моніторингової митниці про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2022 р. на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Координаційно-моніторингової митниці про скасування постанови від 27.10.2022 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України); закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення; стягнення з відповідача судових витрат.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 27.10.2022 р. щодо неї начальником Координаційно-моніторингової митниці Колобородовим А.В. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0034/126000/22 за ст. 485 МК України. Вважає постанову незаконною, оскільки в ній не зазначено, які саме дії кваліфікувались за ст. 485 МК України, не підтверджено жодним доказом наявність у діях позивачки умислу щодо звільнення від сплати митних платежів чи зменшення розміру, а тому остання звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.11.2022 р. відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

06.01.2023 р. на адресу суду надійшов відзив на позов представника відповідача, у якому останній виклав заперечення проти нього та просив суд відмовити у його задоволенні.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 17.12.2021 р. ТОВ «АТ Логістик» укладено зовнішньоекономічний контракт № PD-010/EE/2021 з компанією «Project Distribution» Естонія.

В пункті 1.1. Контракту зазначено, що продавець («Project Distribution») продає, а покупець (ТОВ «АТ Логістик») купує і оплачує іграшки, ігри, велосипеди та різні товари та аксесуари для дітей, іменовані далі Товар на умовах визначених в Контракті.

15.08.2022 р. з метою здійснення митного оформлення та випуску у вільний обіг товарів (іграшок з комбінованих матеріалів - гелікоптери та квадрокоптери для дітей віком до 14 років на радіокеруванні у комплекті із акумуляторними батареями з камерами та без, із зарядними пристроями та пультами в комплекті), що надійшли на адресу ТОВ «АТ Логістик», декларантом товариства ОСОБА_1 до митного посту «Столичний» було подано митну декларацію типу «IM40ДЕ» № UA100330/2022/442431, в якій задекларовано товар «Іграшки з з комбінованих матеріалів, гелікоптери та квадрокоптери для дітей віком до 14 р., на РУ керуванні, у комплекті із акумуляторними батареями, з камерами та без, із зарядними пристроями та пультами в комплекті: Гелікоптер іграшковий на р/к ТМ «SУМА» арт.8107Н - 756 шт.; Гелікоптер іграшковий на р/к ТМ «SУМА» арт.85Н - 600 шт.; Гелікоптер іграшковий на р/к ТМ «SУМА» арт.839Н - 216 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «23» на р/к ТМ «SУМА» арт.73 - 24 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «24» на р/к ТМ «SУМА» арт.24 - 264 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х26» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х26 - 396 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х15А» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х15А - 288 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х15W» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х15W - 360 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х22SW» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х22SW - 216 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х23» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х23 - 360 шт.; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х23W» на р/к ТМ «SУМА» арт. Х23W - 450 шт.; виробник Syma Toys Industrial Co., Ltd.; Торговельна марка Syma.

Позивачка керуючись Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності, що викладена у додатку до ЗУ «Про митний тариф України», поясненнями до УКТЗЕД, затверджені наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 р. № 256 та враховуючи рішення Окружного адміністративного суду м.Києва по справі № 826/5548/14 від 04.03.2020 р., всю партію товару класифікувала за кодом УКТЗЕД 95030079 ставка ввізного мита - 0%) - інші іграшки та моделі з умонтованим двигуном з інших матеріалів, про що зазначено в графі 33 МД ІМ40ДЕ № UA100330/2022/442431.

Також, позивачка надала митному органу пакет документів, а саме: зовнішньоекономічний контракт № PD-010/EE/2021 від 17.12.2021 р.; інвойс № PD-27/07/2022 від 27.07.2022 р.; пакувальний лист від 27.07.2022 р.; документи, що підтверджують вартість перевезення товару № 1108-1 від 11.08.2022 р., № 1008-2 від 10.08.2022 р., № 0308-5 від 03.08.2022 р.; договір комісії № 21/10-1 від 21.10.2021 р.; специфікацію № 9 від 02.08.2022 р.; копію митної декларації країни відправлення № MRL 22PL361010NU59M42 від 10.08.2022 р.; автотранспортну накладну № 466003 від 10.08.2022 р.; декларацію про походження товару № PD-27/07/2022.

Однак, при аналізі поданих позивачем документів головним державним інспектором Київської митниці Блінковим В.Ю. було прийнято Рішення про визначення коду товару від 22.08.2022 р. № КТ- UA-2022, яким змінено присвоєний іграшкам: Квадрокоптер іграшковий з камерою «Z3» на р/к ТМ «SУМА»; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х15W» на р/к ТМ «SУМА»; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х22SW» на р/к ТМ «SУМА»; Квадрокоптер іграшковий з камерою «Х23» на р/к ТМ «SУМА», код УКТЗЕД 95030079 на новий і встановлено ставка мита у розмірі 10 %.

Також, митним органом відмолено було позивачці у прийнятті митної декларації № UA100330/2022/442431 від 15.08.2022 р., про що винесено картку відмови в прийнятті митної декларації.

Після чого позивачка подала нову митну декларацію № UA100330/2022/443000 від 24.08.2022 р., за якою нараховано та зараховано до Державного бюджету України платежі на загальну суму 842853,28 грн., з якої мито - 128786,35 грн., податок на додану вартість - 714066,93 грн., сума доплати склала - 154543,62 грн.

Однак, хоч позивачка і виконала всі умови закону начальником Координаційно-моніторингової митниці Колобородовим А.В. 27.10.2022 р. було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0034/126000/22 за ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 463630,86 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п.п.2, 4 ч.3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі тощо.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до частини 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При цьому, суд не позбавлений можливості витребувати докази за власною ініціативою на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 458 МК України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 466 МК України визначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Додержання органами доходів і зборів вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами ч.1 ст. 488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з ч.1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Отже, митниця наділена повноваженнями щодо розгляду справи про порушення митних правил у певних випадках, зокрема, і у випадку наявності порушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Суть виявленого порушення митних правил, що слугувала підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно спірних постанов за ст. 485 МК України, полягає у невірному зазначенні позивачем в поданій в митній декларації коду товарів згідно з УКТЗЕД.

Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

За правилами ч.7 ст. 257 МК України перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ч.8 ст. 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться зазначені у цій частині відомості, у тому числі у вигляді кодів.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), що є товарною номенклатурою Митного тарифу України.

Митний тариф України регулюється Законом України «Про Митний тариф України» з врахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, відповідних приміток до розділів та груп, текстового опису товарних позицій, та тих характеристик товару, які є визначальними і класифікації.

Відповідно до приписів правила 1 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД: для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до правил.

Пунктом 3 (а) цих Основних правил визначений порядок класифікації товару у разі коли товар на перший погляд можна віднести до двох чи більше товарних позицій.

Пунктом 4 Основних правил передбачено, що товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Відповідно до ч. 4 ст. 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Статті 485 Митного кодексу України, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності, передбачає накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже згідно диспозиції даної норми порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту); неправдивих відомостей щодо ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.

Тобто, сам по собі факт невірного зазначення коду товару згідно з УКТЗЕД не становить склад правопорушення згідно з ст. 485 МК України.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 640/5082/17.

Згідно з ч.ч.1-7 ст. 69 МК України, якою встановлений порядок класифікації товарів, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Наведені положення МК України свідчать, що контрольну функцію стосовно правильності визначення декларантом коду товару за УКТ ЗЕД здійснює митний орган і законодавцем відповідальність для заявника (декларанта) встановлена не за неправильне визначення декларантом певного коду товару за УКТ ЗЕД (у разі наявності якої митниця самостійно приймає рішення про визначення коду товару), а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТ ЗЕД (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 р. у справі № 640/5320/17, провадження № К/9901/18692/18).

Вимоги ст. 489 МК України визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил.

За вимогами цієї статті посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 510 МК України посадова особа органу доходів і зборів, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, може витребувати документи, необхідні для розгляду справи, у тому числі матеріали фото- і кінозйомки, звуко- і відеозапису, інформаційних баз та банків даних, а також інші носії інформації.

Вимоги статті 489 МК України визначають обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Однак, в постанові про притягнення до відповідальності не ставиться позивачці за провину факт невірного заповнення опису товару, спотворення його визначальних характеристик або неподання документів, які мають значення для класифікації, що свідчить про те, що позивачкою не було надано до митного органу недостовірних документів для визначення коду товару, недостовірної інформації або приховування будь-якої інформації, необхідних для класифікації товару, оскільки при визначенні митницею коду товару були використані товаросупровідні документи надані позивачкою.

Дії позивачки було кваліфіковано за ст. 485 МК України (дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів).

Правовий аналіз змісту наведених норм права дає підстави для висновку, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у більшому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Тобто, для притягнення до відповідальності згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Аналізуючи зміст ст. 485 МК України, суд приходить висновку, що склад правопорушення, викладений у даній нормі, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети в диспозиції вказаної норми свідчить про те, що зазначене правопорушення може бути вчинене лише з умисною формою вини (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 р. у справі № 757/58377/16-а, касаційне провадження № К/9901/32161/18).

Проте, саме по собі зазначення позивачкою невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що її дії були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Викладене узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 р. у справі № 638/10546/16-а.

Відтак, зазначення позивачкою невірного коду товару в декларації поряд з заявленням повного опису товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТЗЕД, не може бути доказом того, що дії позивачки були направлені на несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Таким чином, суд приходить висновку про відсутність обґрунтованих доказів, які б свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар), оскільки сам по собі факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей з фактично поставленим товаром), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивачки як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.

Суд зазначає, що митними органом при розгляді справи про порушення митних правил не доведено належними та достатніми доказами наявність у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, адже не доведено його суб`єктивну сторону, яка полягає у протиправних, винних (умисних або з необережності) діях чи бездіяльності позивачки.

Крім того, відповідачем не виявлено та не доведено факт подання позивачкою недостовірних документів чи недостовірної інформації.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України, відсутності доказів подання позивачкою недостовірних документів, надання недостовірної інформації або ненадання всієї наявної у неї інформації, необхідної для прийняття митницею рішення про визначення коду товару, позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне скасувати постанову від 27.10.2022 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України та накладення на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 463630,86 грн.

Крім того, відповідно до ст.ст. 132, 134 КАС України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Координаційно-моніторингової митниці про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову від 27.10.2022 р., винесену начальником Координаційно-моніторингової митниці Колобородовим Андрієм Володимировичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 463630,86 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Координаційно-моніторингової митниці на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: