Справа № 335/11677/23
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Васіліаді Владислава Миколайовича, Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Васіліаді В.М. про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 13.12.2023, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 14.11.2023 поліцейським інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенантом Васіліаді В.М. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №020890, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 133-1 КУпАП.

Згідно цієї постанови, 14.11.2023 о 10-20 год., у м. Запоріжжі, вул. Моторобудівників 34, водій, надаючи послуги з перевезення пасажирів маршруту 7, здійснив відхилення від маршруту, зазначеного в схемі, чим порушив Закон України «Про автомобільний транспорт», ст. 40.

Позивач вважає, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності та незаконно було винесено оскаржувану постанову.

14.11.2023, приблизно о 10-20 год., позивач надаючи послуги на приміському автобусному маршруті загального користування, що не виходить за територію Запорізької області, за маршрутом руху «Запоріжжя (АС-3)-Поди, ч/з зупинку «пр. Моторобудівників, 32» у м. Запоріжжі, Вільнянську АС, Павлівське», керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz 312D», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр. Моторобудівників, відповідно до графіку, розкладу руху та схеми маршруту згідно із затвердженим паспортом автобусного маршруту регулярних перевезень.

Під час здійснення зупинки на зупинці громадського транспорту «пр. Моторобудівників, 32» у м. Запоріжжі, до нього підійшов інспектор ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенант Васіліаді В.М., та повідомив, що нібито позивач порушив ст. 40 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 133-1 КУпАП.

Незважаючи на те, що позивач заперечував проти вчинення адміністративного правопорушення, працівник поліції не надав йому можливості надати докази, письмові пояснення з приводу нібито вчиненого ним правопорушення, скористатися правовою допомогою, чим порушив права позивача, визначені ст. 268 КУпАП.

Інспектор ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенант Васіліаді В.М. належних та допустимих доказів, згідно ст. 251 КУпАП, порушення позивачем ч. 3 ст. 133-1 КУпАП не надав. А оскаржувана постанова жодним чином не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для притягнення до адміністративної відповідальності. В оскаржуваній постанові не зазначено де саме позивач здійснив, на думку інспектора, відхилення від маршруту зазначеного у схемі руху, і як він після цього рухався.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що відхилення від маршруту він не здійснював, а їхав виключно за схемою відповідно до Паспорту маршруту, про що він неодноразово зазначав інспектору.

У постанові зазначено, що позивач рухався маршрутом № 7, що не відповідає дійсності, а лише підтверджує те, що відповідачем не були з`ясовані обставини справи.

У постанові відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 133-1 КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №020890 визнати незаконною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також стягнути на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 536 грн. 80 коп..

Ухвалою судді від 27.11.2023 прийнято до розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 , постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

11.12.2023 через канцелярію суду надійшов відзив УПП в Запорізькій області ДПП на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки правопорушення про яке йде мова в оскаржуваній постанові мало місце.

Так, під час несення служби інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , який надаючи послуги з перевезення пасажирів, маршрутне таксі № 7, здійснив відхилення від маршруту, зазначеного в схемі, чим порушив вимоги ст. 40 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення було роз`яснено та дотримано права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач будь-яких клопотань не заявляв.

На підставі викладених обставин, представник УПП в Запорізькій області ДПП просив відмовити у задоволенні позовних у повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої постанови, з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенантом Васіліаді В.М. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №020890 від 14.11.2023, згідно якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 133-1 КУпАП.

Згідно цієї постанови, водій ОСОБА_1 14.11.2023 о 10-20 год., у м. Запоріжжі, вул. Моторобудівників 34, надаючи послуги з перевезення пасажирів маршруту 7, здійснив відхилення від маршруту, зазначеного в схемі, чим порушив ст. 40 Закон України «Про автомобільний транспорт».

Частиною 3 ст. 133-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відхилення від визначеного маршруту руху автобуса або маршрутного таксомотора, незаїзд на автостанцію (автовокзал), якщо такий заїзд передбачений розкладом руху автобуса або маршрутного таксомотора.

Статтею 40 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що водій автобуса зобов`язаний, зокрема, дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса. Водію автобуса забороняється, зокрема, змінювати маршрут та розклад руху.

Як зазначає у позові ОСОБА_1 , він не допускав порушення, про яке йде мова у постанові, відхилення від маршруту він не здійснював, а їхав виключно за схемою відповідно до Паспорту маршруту.

Оскаржувана постанова серії №020890 від 14.11.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення.

Саме правопорушення в оскаржуваній постанові поліцейським не конкретизовано, не міститься його детального опису, зокрема, в чому саме полягало відхилення ОСОБА_1 від маршруту, не розписано маршрут ОСОБА_1 та не зазначено де саме відбулося відхилення від маршруту.

Долучений до відзиву на позовну заяву відеозапис на диску, не є належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 133-1 КУпАП, оскільки на ньому лише зафіксовано події, що відбувались після зупинки транспортного засобу, та не зафіксовано самого правопорушення, що полягало у відхиленні від маршруту, зазначеного в схемі.

Таким чином, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводи позивача з приводу того, що він не відхилявся від визначеного маршруту, а рухався виключно за схемою відповідно до Паспорту маршруту.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, зокрема, не довів, що ОСОБА_2 було порушено вимоги ст. 40 Закону України «Про автомобільний транспорт» та винено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 133-1 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 133-1 КУпАП, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в цій частині.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про визнання оскаржуваної постанови незаконною, то вона задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, КАС України, встановлено вичерпний перелік рішень суду, які він уповноважений постановити за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, що унеможливлює задоволення позовних вимог в частині визнання постанови незаконною, а тому в цій частині позову слід відмовити.

За звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 24.11.2023, отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 020890 від 14.11.2023, прийняту інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП Васіліаді В.М., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 133-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 34 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 133-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання постанови незаконною.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання, шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.12.2023.

Суддя К.В. Гашук