Справа № 260/9718/23
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2023 року м. Ужгород№ 260/9718/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправним дії, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Калинич Оксана Іллівна в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо не зарахування ОСОБА_1 період роботи згідно запису гр.7-8 трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1979р. з 20.07.1989р. по 25.07.1991 рік. 2. Рішення про відмову в призначені пенсії за віком Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області №36 від 17.10.2023 року скасувати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи згідно запису гр.7-8 трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1979р. з 20.07.1989р. по 25.07.1991 рік та призначити пенсію з дати виникнення права, 04.01.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що досягнувши 65 річного віку, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення йому пенсії. На підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду по справі 260/4021/23 від 28.08.2023 року відповідач повторно розглянув заяву позивача та зарахував до страхового стажу період роботи з 16.11.1982 по 19.07.1989 року. Однак, прийняв рішення №36 від 17.10.2023 року про відмову в призначенні пенсії, оскільки страховий стаж позивача 14 років 3 міс. 25 днів, з необхідних 15 років при досягнення 65 років. Представник позивача вважає, що ГУ ПФУ в Закарпатській області неправомірно незараховано період роботи позивача з 20.07.1989 по 25.07.1991 рік. Хоча даний період підтверджується в інших рішеннях про відмову в призначенні пенсії які були на розгляді по справі №260/4021/23. Відтак, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Також, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року витребувано належним чином завірені копії всіх документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення та належним чином завірені копії матеріалів пенсійної (відмовної) справи.

01 грудня 2023 року до суду надійшов відзив від представника відповідача, у якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Крім того зазначив, що згідно з рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/4021/23 від 28.08.2023 року зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області повторно розглянути заяву від 16.03.2023 року про призначення пенсії за віком. Пенсійну справу ОСОБА_1 переглянуто та враховано період роботи з 16.11.1982 року по 19.07.1989 рік в Перечинському лісовому агропромисловому господарстві.

07 грудня 2023 року, на виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року, до суду надійшли матеріали відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали відмовної пенсійної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно з листом Перечинського об`єднаного управління ПФУ в Закарпатській області №33/К-99-01/06 від 12.01.2018 року за даними персоніфікованого обліку страховий стаж ОСОБА_1 становить 16 років 5 місяців 24 дні.

Відповідно до довідки Перечинського об`єднаного управління ПФУ в Закарпатській області №6/06 від 13.06.2018 року про наявний страховий стаж у ОСОБА_1 вбачається, що у останнього наявний страховий стаж 16 років 5 місяців 24 дні.

31.03.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 22.03.2023 року №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. За наданими документами до загального страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 16.11.1982 р. по 19.07.1989 р., згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 24.09.1979 р., оскільки в записі про прийняття на роботу міститься виправлення в номері та даті наказу про прийняття, а також в записі про звільнення з роботи міститься виправлення в даті наказу. Даний період роботи неможливо зарахувати згідно довідок про заробітну плату №262, №264 від 04.12.2014 року за період з січня 1983 року по липень 1989 року, видані архівним сектором Перечинської районної державної адміністрації (наданих позивачем при первинному зверненні), оскільки позивачем повторно надана довідка про заробітну плату №31/01-31 року від 03.02.2023 року за період з січня 1983 року по червень 1989 року (звернення від 03.02.2023) видана архівним відділом Ужгородської районної державної адміністрації, в якій періоди нарахування заробітної плати дещо відрізняються від попередніх довідок про заробітну плату. Даний період роботи можливо буде зарахувати після надходження акту зустрічної перевірки. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж заявника становить 09 років 07 місяців 27 днів.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у адміністративній справі №260/4021/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №36 від 22 березня 2023 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_2 для обчислення розміру пенсії за віком період роботи з 16 листопада 1982 року по 19 липня 1989 року в Перечинському лісовому агропромисловому господарстві. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 16 березня 2023 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком періоду роботи з 16 листопада 1982 року по 19 липня 1989 року в Перечинському лісовому агропромисловому господарстві, та вирішити питання призначення йому пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 17.10.2023 року №36 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Так, згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року у адміністративній справі №260/4021/23 зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2023 року про призначення пенсії за віком. Пенсійну справу ОСОБА_1 переглянуто та враховано період роботи з 16.11.1982 року по 19.07.1989 року в Перечинському лісовому агропромисловому господарстві.

Так, за змістом рішення про відмову у призначенні пенсії за віком страховий страж позивача становить 14 років 03 місяців 25 днів при необхідному 15 років при досягненні 65 років, що недостатньо для призначення їй пенсії.

Позивач вважаючи протиправним Рішення відповідача від 17.10.2023 року №36 року про відмову у призначенні пенсії в частині незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 20.07.1989 по 25.07.1991 рік в кооперативі «Черес КООП», звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із ст. 1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (п. «а» ч. 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом було досліджено копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої вперше 24 вересня 1979 року на ім`я ОСОБА_1 , 1958 року народження, яка у тому числі містить, зокрема, наступні записи:

- запис №7 20.07.1989 року прийнятий на роботу в кооператив «Черес-КООП»- робочим з договірною оплатою праці на підставі наказу №12к від 07.07.1989 року;

- запис №8 25.07.1991 року звільнений за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП УССР на підставі наказу №61к від 25.07.1991 року.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктами 5, 6 вищезазначеної Постанови заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника. Відомості про працівника завіряються підписом уповноваженої особи та печаткою.

У трудову книжку вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58 від 29.07.1993), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.

Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.

Аналіз вищенаведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

У відповідності до пункту 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Постанови №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Таким чином, відповідач, під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії, повинен був зарахувати до страхового стажу позивача спірний період роботи, оскільки такий стаж та період підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 .

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, доказів які б спростовували спірний період трудової діяльності позивача відповідач не надав.

Ба більше, як вже зазначалося судом вище, згідно листа Перечинського об`єднаного управління ПФУ в Закарпатській області №33/К-99-01/06 від 12.01.2018 та довідки Перечинського об`єднаного управління ПФУ в Закарпатській області №6/06 від 13.06.2018 року про наявний страховий стаж у ОСОБА_1 складав 16 років 5 місяців 24 дні.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зарахування періодів роботи до страхового стажу позивача згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1979 року 20.07.1989 по 25.07.1991 роки.

При цьому, суд зазначає, що в оскарженому рішенні про відмову в призначенні пенсії відповідач зазначає, що страховий стаж позивача становить 14 років 3 місяці 25 днів, стаж для визначення права на призначення пенсії за віком становить 15 років.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача вищевказані періоди роботи, то страховий позивача становить понад 15 років, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач, приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 17 жовтня 2023 року №36 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки судом встановлено, що позивачу не враховано до стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1979 року з 20.07.1989 по 25.07.1991 роки, то суд вважає за необхідне з метою належного ефективного захисту прав позивача зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу позивача зазначений період роботи.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

Так, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, право на призначення пенсії у позивача виникло 04.01.2023 р., оскільки згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Таким чином, з 04.01.2023 року позивач має право на призначення пенсії за віком.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправним дії, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо не зарахування ОСОБА_1 період роботи з 20.07.1989 року по 25.07.1991 року згідно запису трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1979 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №36 від 17.10.2023 року щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 24.09.1979 року з 20.07.1989 року по 25.07.1991 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04.01.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) судові витрати у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич