Справа № 240/12964/23
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/12964/23

категорія 111030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 21.02.2018 на суму 194229,23 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 21.02.2019 на суму 16185,76 грн.

В обґрунтування позову вказує, що невиїзна позапланова документальна перевірка була проведена з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому дії перевіряючих щодо проведення такої перевірки мають бути визнання протиправними, а складені по її результатам податкові повідомлення - рішення визнанні протиправними та скасовані в судовому порядку. Вважає, що під час проведення перевірки та складення акту перевірки № 1404/06- 30-13-05/ від 22.11.2018, відповідачем було порушено вимоги Податкового кодексу України, оскільки позивач по справі не отримував жодних повідомлень про проведення перевірки щодо нього у 2018 року, не отримував копії наказу про перевірку, не приймав участі у проведенні перевірки по результатам якої було складено акт № 1404/06-30-13- 05/ від 22.11.2018 і також не отримував жодних акту, складеного по результатам перевірки від 22.11.2018. Обґрунтовуючи позов позивач вказує, що відповідачем на надано жодних доказу на підтвердження того, що після отримання інформації від банківської установи на адресу позивача надсилався письмовий запит щодо надання інформації з приводу прощення боргу з доданням відповідних документів та протягом 15 робочих днів з дня отримання його позивачем не було надано відповіді на такий запит. Вважає, що у відповідача були відсутні підстави для призначення позапланової документальної перевірки позивача, а на момент перевірки у відповідача були відсутні належні та допустимі докази того, що позивач був обізнаний належним чином щодо обставин прощення йому боргу на суму 864 040,99 грн, оскільки позивач жодних повідомлень від банку не отримував та відповідних угоди не підписував Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 16 травня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Зобов`язано Головне управління ДПС у Житомирській області надати до суду у термін, протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання даної ухвали: - належним чином завірених копій податкових повідомлень-рішень: від 21.02.2018 № та від 21.02.2019 №; - належним чином завірену копію акту від 22.11.2018 №1404/06-30-13-05/; - докази направлення ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень: від 21.02.2018 № та від 21.02.2019 №; - докази отримання ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень: від 21.02.2018 № та від 21.02.2019 №.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 08.06.2023. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що ПАТ «УкрСиббанк» в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форми №1-ДФ) за IV квартал 2017 року відображено нарахування та виплату доходів платнику податків - фізичній особі ОСОБА_2 у вигляді додаткового блага за ознакою доходів „126 (дохід отриманий платником як додаткове благо) в сумі 864040,99 гривень. Додаткове благо, отримане Позивачем, полягає у прощенні заборгованості по основній сумі боргу за кредитним договором у сумі 864040,99 грн. Про рішення щодо прощення боргу фізичної особи ОСОБА_3 перед ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором фізичну особу повідомили рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вказує, що згідно перерахунку сума анульованої (прощеної) заборгованості з метою декларування та сплати податку та з урахуванням вимог підпункту «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ складає 864040,99 грн - 800,00 грн. = 863 240,99 грн. Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік позивач до Житомирської ОДПІ не подав, дохід у розмірі отриманого додаткового блага в сумі 863 240,99 грн не задекларував і відповідно податок на доходи фізичних осіб в сумі 155 383,38 грн. та військовий збір в сумі 12 948,61 грн даним платником податків не нараховано та до бюджету не сплачено. У зв`язку з вищевикладеним, позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 155 383,38 грн та військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 12948,61 грн. Вважає, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення. Просить відмовити у задоволенні позову. До відзиву додано копії листів.

До суду 08.06.2023 надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

У період із 12.06.2023 по 07.07.2023 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 19 липня 2023 року постановлено відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Житомирській області про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 21.02.2018 № та від 21.02.2019 №.

Відповідь на відзив надійшла до суду 01.08.2023. Заперечуючи викладені у відзиві обставини, представник позивача зазначає, що згідно наказу № 2262 від 17.10.2018 підставами для перевірки вказано пп.75.1.2. ст. 75.1. та пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 Кодексу. З акту перевірки вбачається, що фактично підставою для призначення та проведення позапланової документальної невиїзної перевірки щодо позивача стали норми пп 78.1.1, отримання податкової інформації у вигляді звітності банку за формою 1 ДФ та довідки від 27.07.2018 № 14-2-02/3460911 на запит від 08.06.2018 № 5029/6/06-30-51-15. Вказане свідчить про те, що лише після отримання від банківської установи інформації від 27.07.2018 про анулювання основної суми боргу ( кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням у сумі 864 040,99 грн, відповідачем було видано наказ №2262 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 ". При цьому відповідачем на надано жодних доказу на підтвердження того, що після отримання інформації від банківської установи на адресу позивача надсилався письмовий запит щодо надання інформації з приводу прощення боргу з доданням відповідних документів та протягом 15 робочих днів з дня отримання його позивачем не було надано відповіді на такий запит. Отже, у разі проведення перевірки на підставі пп 78.1.1. п. 78.1. ст. 78 ПК України обов`язковим є витребування пояснень на запит податкової, що в даному випадку не проводилося. Представник позивача у відповіді на візив зазначає, що з акту перевірки вбачається, що згідно листа ПАТ «УкрСиббанк» від 27.07.2018 № 14-2-02/3460911 вбачається, що нібито позивачу було вручено відповідне повідомлення про анулювання ( прощення боргу) згідно п.п. 164.2.17 «д», п. 164.2. ст. 164 ПК України з повідомленням про вручення. Проте доказів такого вручення до матеріалів справи не надано. В подальшому відповідач посилається, що нібито про прощення боргу Позивача повідомлено шляхом укладення договору про часткове погашення боргу за кредитним договором та повідомлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте жодних документів на підтвердження вказаного факту не надано. Окрім того, не доведеність належними доказами ознайомлення позивачки, шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Тобто, одного лише твердження про обізнаність позивачки про анулювання (прощення) заборгованості в сумі 864 040,99 грн недостатньо для висновку про наявність у позивача обов`язку подавати декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік з відображенням відповідних сум. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 29 вересня 2023 року постановлено злучити Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк", як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Зобов`язати Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" у термін до 09.10.2023 надати до суду належним чином завірену копію повідомлення про анулювання боргу в розмірі 864040,99 грн (в порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) та докази його направлення іпотекодавцю (позичальнику) - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На електронну пошту суду 15.12.2023 надійшла заява Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" про надання витребуваних доказів.

У період із 12.12.2023 по 25.12.2023 головуюча у справі суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення

Встановлено, що відповідач звертався із письмовим запитом №5029/6-06-30-51-13 від 08.06.2018 до АТ «УкрСиббанку» у якому просив надати копії підтверджуючих документів, які свідчать про повідомлення платника податку - боржника про прощення (анулювання) боргу, зокрема: укладеного відповідного договору або надання повідомлення про суму спрощеного прощеного (анульованого) боргу, зокрема, по ОСОБА_1 , в сумі 864040,9 грн (а.с. 83).

Податковим органом отримано лист АТ «УкрСиббанку» від 27.07.2018 №14-2-02/34609/1 у якому зазначено:" Таким чином, запит ГУ ДФС в Житомирській області №5029/6/06-30-51-13 від 08.06.2018р. про надання інформації та документального підтвердження щодо надання доходу фізичним особам, перелік яких наведений протягом 2017 р., не містить встановлених законодавством підстав для надання такої інформації. При цьому, прагнучи до партнерських відносин підтверджуємо інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів на користь фізичних осіб, перелік яких наведений у листі, що протягом 2017 р. у повному обсязі відображено у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою доходу "126". Доходи нарахвані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог пункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164 ПКУ та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ" (а.с. 84)

Наказом начальника Головного управління ДПС у Житомирській області від 17 жовтня 2018 року №2262 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 " наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з 13.11.20187 тривалістю 3 робочих дні. Перевірку провести за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету (а.с. 23).

На підставі повідомлення від 17.10.2018 №929/06-30-13-05 та наказу №2262 від 17.10.2018, головним державним ревізором - інспектором контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Житомирській області було здійснено невиїзну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатом перевірки складено Акт від 22.11.2018 №1414/06-30-13-05/ НОМЕР_2 (а.с. 61-76) у розділі ІІІ "Висновки" якого вказано, що документальною позаплановою невиїзною перевіркою фізичної особи ОСОБА_1 встановлено порушення :

1. 49.18.4 п. 49.18. ст. 49, пп «в» п. 176.1. ст. 176, п. 179.1. ст. 179 ПК України фізичною особою ОСОБА_4 не подано річну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, граничний термін подання до 01.05.2018;

2. пп. 163.1.1 п. 163.1. ст. 163, пп «д» пп. 164.2.17 п. 164.2. ст. 164. пп. 165.1.55. п. 165.1. ст. 165, п. 167.1 ст. 167 ПК України, фізичною особою ОСОБА_4 занижено за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 155 383,38 грн.

3. пп.163.1.1. п. 163.1. ст. 163, пп «д» пп. 164.2.17 п. 164.2. ст. 164. пп. 165.1.55. п. 165.1. ст. 165, п. 1.1 пп.1.2 ппІ.З п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, фізичною особою ОСОБА_4 занижено за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 12948,61 грн.

На підставі висновків Акта від 22.11.2018 №1414/06-30-13-05/ НОМЕР_2 , відповідачем було складено податкове повідомлення - рішення від 21.02.2019:

- № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичним особами за результатами річного декларування на загальну суму 194229,23грн, з яких 155383,38 грн за податковими зобов`язаннями та 38845,85 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 56);:

- № за платежем: військовий збір на загальну суму 16185,76 грн, з яких: з податкового зобов`язання 12948,61 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 3237,15 грн (а.с. 57).

Податкові повідомлення-рішення були направлені 21.02.2019 позивачу за адресою: АДРЕСА_1 та 04.04.2019 року, однак у зв`язку з не врученням адресату, були повернуті до Головного управління ДПС У Житомирській області (а.с. 58, 60).

Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення - рішення протиправними, а тому просить їх скасувати, як такі, що порушують його права та інтереси.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з правовою позицією, що висловлена колегією суддів у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року (справа №826/17123/18, адміністративне провадження №К/9901/25669/19), оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки (наказу), яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка в першу чергу.

Суд вважає, що при вирішенні даної справи необхідним є дослідження обставин щодо ознайомлення платника податків у встановлений законом спосіб з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення перевірки до її початку, яке дозволить установити правомірність здійсненого відповідачем позапланового контролю заходу й, відповідно, наявність правових наслідків такого, оскільки однією з підстав позову щодо протиправності спірних рішень становлять обставини стосовно порядку проведення податкової перевірки позивача. На думку позивача, той факт, що він не отримував копію наказу та повідомлення про проведення перевірки, свідчить про протиправність проведення податкової перевірки, тому прийняті за її результатами акти індивідуальної дії підлягають скасуванню.

Згідно з правовою позицією, що висловлена колегією суддів у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року (справа № 826/17123/18, адміністративне провадження № К/9901/25669/19), оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки (наказу), яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка в першу чергу.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно із приписами статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Підстави проведення документальних позапланових перевірок визначено у пункті 78.1 статті 78 ПК України.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Як встановлено судом та не заперечується і позивачем, податковим органом прийнято відповідний наказ №2262 від 17.10.2018 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 " наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з 13.11.20187 тривалістю 3 робочих дні. Перевірку провести за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету (а.с. 23).

Згідно зі статтею 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

З системного аналізу зазначених норм ПК України випливає, що проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; допуск до перевірки; вивчення наданих платником податків документів та/або інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає, що податкова перевірка відбулася як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та прийняти відповідне рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що позивач не отримував жодних повідомлень про проведення перевірки щодо нього у 2018 року, не отримував копії наказу про перевірку, не приймав участі у проведенні перевірки по результатам якої було складено акт № 1404/06-30-13- 05/ від 22.11.2018 і також не отримував жодних акту, складеного по результатам перевірки від 22.11.2018.

Підпунктом 1.4.2 пункту 1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 31 липня 2014 року № 22 (далі - Методичні рекомендації), встановлено, що з метою дотримання вимог статті 77 та 79 розділу II Кодексу підрозділи органу державної фіскальної служби, які очолюють здійснення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки, забезпечують надсилання рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення під розписку платнику податків (посадовій особі або законному (уповноваженому) представнику) копії наказу про проведення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення.

Указаним підпунктом Методичних рекомендацій також роз`яснено контролюючому органу, що з метою дотримання вимог Кодексу та прав платників податків доцільно забезпечити завчасне надіслання (вручення) повідомлень про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Із матеріалів справи встановлено, що 17.10.2018 Головним управлінням ДПС в Житомирській області направлено рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 наказ №2262 від 17.10.2018 та повідомлення від 17.10.2018 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повного нарахування та сплати сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 (а.с. 34).

Однак, конверт з поштовим відправленням, яким позивачу була направлена вказана кореспонденція, повернувся відправнику із зазначенням у довідці про причини повернення "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 34 на звороті).

Пункт 45.1 статті 45 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст. 42 ПК України).

У постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 640/8096/19 Верховний Суд виходив з того, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

У постанові від 12 серпня 2020 року у справі №160/2116/19 Верховний Суд також зазначав, що у разі обрання податковим органом способу надіслання кореспонденції поштою та якщо поштова служба не може вручити платнику податків відповідного документа, такий відповідно до абзацу шостого пункту 42.4 статті 42 ПК України вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Представник позивача у позові вказує про те, що оскільки на копії конверту не зазначено дати його невручення або повернення до ДПС, що фактично позбавляє можливості встановити факт обізнаності позивача про перевірку на дату її проведення, - свідчить про те, що перевірка була проведена до повернення конверту з відміткою "за закінченням терміну зберігання" на адресу відповідача, тобто передчасно, що є порушенням ст.79 ПК України.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що обов`язку контролюючого органу щодо повідомлення платника податків про проведення відповідної перевірки кореспондує обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції або повідомлень, крім того, необізнаність платника з наказом про проведення перевірки через нехтування або ухилення від виконання такого обов`язку без поважних причин не може бути в подальшому розцінена на користь останнього.

У постановах від 11 червня 2020 року по справі № 823/1606/17 та від 12 серпня 2021 року по справі № 640/3605/19 Верховний Суд застосував норми статті 42, пункту 79.2 статі 79 ПК України у правовідносинах, в яких спір стосувався правомірності дій контролюючого органу при призначенні та проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки як підстава позову про визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Відповідно до встановленого судами попередніх інстанцій факту повернення за закінченням терміну зберігання поштою наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки, направленого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням, Верховний Суд зробив висновок, що наказ був надісланий контролюючим органом в порядку, встановленому законом.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17, від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18, але не виключно.

Окрім того, суд звертає увагу на висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі № 812/821/17 у якому зазначено, що у пункті 42.2 статті 42 ПК України закріплено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Законодавець встановив два окремих випадки, коли платнику податків вважаються належним чином врученими документи: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Разом з тим, Верховний Суд у своїй постанові від 08 квітня 2021 року у справі №812/821/17 висновує, що жодних застережень з приводу дати отримання (ознайомлення) документів, надісланих за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення статті 42 та 79 ПК України не містять.

У постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

З урахуванням встановлених в цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідних правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, суд доходить висновку, що контролюючим органом не було порушено процедуру повідомлення позивача про проведення перевірки, що в свою чергу тягне відповідні правові наслідки такої, зокрема прийняття податкових повідомлень-рішень за її результатами.

Щодо підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

У підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

В абзаці «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року), в свою чергу, передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Одночасно, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, передбачено, що підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень, у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Таким чином, боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Невиїзною позаплановою перевіркою (Акт від 22.11.2018 №1404/06-30-13-05/) встановлено та належними доказами підтверджується, що позивачу анульовано основну суму боргу у розмірі 32154,16 доларів США, що складає 864040,99 грн. по курсу НБУ станом на 29.11.2017 (а.с. 105).

У повідомлення про анулювання боргу №86-6-32/224 від 29.11.2017 вказано: "АТ "УкрСиббанк", як кредитор, з метою виконання вимог пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2, ст. 164 Податкового кодексу України, повідомляє Вас, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що АТ "УкрСиббанк"прийнято рішення про анулювання Вашої кредитної заборгованості за Кредитним договором № від 14.09.2007 року, а саме суми основного боргу (кредиту) 32154,16 доларів США, що складає 864040,99 гривні по курсу НБУ станом на 29.11.2017 року" (а.с. 105).

Твердження позивача, що він не був обізнаний належним чином щодо обставин прощення йому боргу на суму 864 040,99 грн, оскільки жодних повідомлень від банку не отримував та відповідних угоди не підписував спростовано належними доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: наданою Акціонерним товариством "Укрсиббанк" до суду копією повідомлення про анулювання боргу №86-6-32/224 від 29.11.2017 у якому міститься напис "Оригінал отримав мною особисто 29.11.2017 ОСОБА_1 " (а.с. 105).

Отже, належними доказами підтверджується, що повідомлення про анулювання боргу отримане позивачем у листопаді 2017 року.

Суд зауважує, що метою запровадження положень пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року, та валюту зобов`язання, за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Застосування вимог абзацу «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, у постанові від 19.07.2019 у справі №826/4240/18.

Згідно з пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

У відповідності до підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такий дохід: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

За наведених обставин, суд вважає прощену суму основного боргу - додатковим благом, в розумінні пп. «д» п.п. 164.2.17 п.164.2. ст.164 Податкового кодексу України, що, в свою чергу, підтверджує правомірність дій відповідача щодо нарахування податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за результатами річного декларування за податковим повідомленням-рішенням № від 21.02.2018 та щодо нарахування військового збору за податковим повідомленням - рішенням № від 21.02.2018.

З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир,10003, ), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" , м. Харків, пр.Московський, 60, 310005) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук