Справа № 160/25820/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
06.10.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності товариства за КВЕД є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); серед інших є: 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання, 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів, 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів, 42.11 Будівництво доріг і автострад, 43.39 Інші роботи із завершення будівництва, 43.34 Малярні роботи та скління, 43.33 Покриття підлоги та облицювання стін, 43.32 Установлення столярних виробів, 43.31 Штукатурні роботи, 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи, 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, 43.21 Електромонтажні роботи, 43.13 Розвідувальне буріння, 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику, 43.11 Знесення, 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у., 42.91 Будівництво водних споруд, 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій, 42.21 Будівництво трубопроводів, 42.13 Будівництво мостів і тунелів, 42.12 Будівництво залізниць і метрополітену, 41.10 Організація будівництва будівель.
27.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квік Монтаж» (орендар) укладено Договір №01А/23 (далі Договір), згідно пункту 1.1 якого орендодавець надав, а орендар прийняв в тимчасове користування на умовах оренди наступні транспортні засоби, надалі «Предмет оренди», що перебувають в користуванні та розпорядженні орендодавця на підставі права власності чи іншого законного права володіння, зокрема: самоскид SCANIA Р440, державний номерний знак НОМЕР_1 , і самоскид MAN TGS41.400, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Відповідно до п. 1.2 Договору предмет оренди передається в тимчасове користування без надання послуг водіїв. Забезпечення предмета оренди водіями відповідної категорії та кваліфікації покладається на орендаря.
Згідно підпунктів 2.1.1, 2.2.6, 2.2.7 п. 2.1 Договору орендодавець, зокрема, зобов`язаний надавати орендарю об`єкт оренди зі складанням акту прийому-передачі, в якому відображається технічний стан і комплектація об`єкту оренди на момент передачі при кожній передачі/кожному прийманню об`єкта оренди; на період оренди забезпечити предмет оренди водіями відповідної категорії та кваліфікації; на період оренди забезпечити дотримання (в т. ч. водіями та іншими власними персоналом) вимог чинного автотранспортного законодавства (в т. ч. але не виключно ЗУ «Про автомобільний транспорт»).
На підставі акта приймання-передачі транспортного засобу від 27.06.2023 до Договору оренди №01А/23 від 27.06.2023 орендодавець належним чином передав, а орендар прийняв транспортні засоби, зокрема: самоскид SCANIA Р440, державний номерний знак НОМЕР_1 , і самоскид MAN TGS41.400, державний номерний знак НОМЕР_2 .
05.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Віратрейдінг» (вантажоодержувач або замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Квік Монтаж» (перевізник) укладено Договір №05п/23 перевезення вантажів автомобільним транспортом, згідно п. 1.1 якого перевізник бере на себе зобов`язання доставляти та отримувати ввірений йому для перевезення вантаж (згідно з транспортною накладною) вантажним транспортним засобом до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі, а також приймає на себе зобов`язання своєчасно оплачувати перевізнику вартість наданих послуг.
Відповідно до п. 3.6 Договору доказом передачі вантажу є специфікація (товарно-транспортна накладна), оформлена належним чином, з підписом уповноваженої особи вантажоодержувача та прикладенням печатки, а також довіреність на отримання вантажу з посиланням на номер і загальну суму специфікації (товарно-транспортної накладної).
Згідно товарно-транспортної накладної №61-34 від 17.07.2023, а також на підставі акта №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.07.2023 до Договору №05п/23 від 05.07.2023 автомобілем Scania KA5361ВВ здійснено вантажоперевезення автомобільним перевізником (вантажовідправником) ТОВ «Квік Монтаж», водій ОСОБА_1 , ВАЕ 716270, замовнику (вантажоодержувачу) ТОВ «Віратрейдінг» товару на загальну суму 8000,00 грн, у т. ч. ПДВ 1333,33 грн.
Відповідно до зведеної таблиці змінних рапортів ТОВ «Віратрейдінг», «Квік Монтаж» за 07.07.2023 - 30.07.2023 були заплановані 10 рейсів з перевезення товару самоскидом Scania KA5361ВВ, водій ОСОБА_1 за маршрутом м. Кам`янське, вул. Соборна, 18 АДРЕСА_1 .
05.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Квік Монтаж» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» (покупець) укладено Договір поставки №ВТ-2023/51КМ (далі Договір), згідно пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а саме: сипкі будівельні матеріали: шлак відвальний, пісок, суглинок, відсів, щебінь, тощо, а покупець зобов`язується прийняти й оплатити його.
Пунктом 2.3 Договору визначено, що перевезення товару постачальник здійснює наступними автотранспортними засобами, зокрема й самоскидом SCANIA Р440, державний номерний знак НОМЕР_1 , і самоскидом MAN TGS41.400, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно із Рамковим договором фінансового лізингу №5933-FL від 09.12.2019, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (лізингодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-Строй» (лізингоодержувач), лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування лізингоодержувачу предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього рамкового договору (п. 2.1 цього Договору).
Строк користування лізингоодержувачем предмету лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі та закінчується не раніше 1 (одного) року від дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу (п. 2.3 цього Договору).
На підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 14.07.2023 №014527 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті 17.07.2023 на ділянці автодороги Н-31 Дніпро Царичанка Кобиляки Решетилівка 28 км + 140 м здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортних засобів, під час якого перевірено транспортний засіб SCANIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ «НВФ «Константа-Строй».
За результатами перевірки було складено Акт №003936 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.07.2023, в якому зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевізник не забезпечив безпеку дорожнього руху, а саме: перевищення встановлених законодавством вагових норм на здвоєну вісь склала 38,61%, а саме 24,950, чим порушив вимоги п.п. 22.5 постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 17 «Перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні подільного вантажу.».
Водій транспортного засобу ОСОБА_1 зі змістом зазначеного вище акта ознайомлений, про що свідчить відповідна відмітка в акті. Пояснень про причини порушення не надав, вчинив запис щодо незгоди зі складеним актом.
Також, Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт №00167768 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.07.2023, а також довідку №0073488 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.07.2023, в яких зафіксовано перевищення нормативно допустимих вагових норм на здвоєну вісь.
Судом встановлено, що у зазначених вище документах, складених Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті зазначено як суб`єкта, що перевірявся (того, кому належить автомобіль) ТОВ «ОТП Лізинг».
Між тим, ТОВ «ОТП Лізинг» направило Державній службі України з безпеки на транспорті повідомлення №496/08/23-ю від 10.08.2023, у якому повідомило про те, що не є перевізником і не надає послуг з перевезення вантажу, а надає в оренду транспортні засоби ТОВ «НВФ «Константа-Строй» за Рамковим договором фінансового лізингу №5933-FL від 09.12.2019.
ТОВ «Квік Монтаж» також надано пояснення Державній службі України з безпеки на транспорті та Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області за вих. №2707/13 від 27.07.2023, у яких зазначено щодо того, що ТОВ «ОТП Лізинг» не є перевізником і не надає послуг з перевезення вантажу, а надає в оренду транспортні засоби ТОВ «НВФ «Константа-Строй» за Рамковим договором фінансового лізингу №5933-FL від 09.12.2019.
29.09.2023 позивачем подано до Державної служби України з безпеки на транспорті скаргу на постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, в якій останній просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №005349 від 06.09.2023.
Листом Державної служби України з безпеки на транспорті «Про розгляд скарги» №9758/3.1/15-23 від 03.10.2023 постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.09.2023 №005349 залишено без змін, а скаргу без задоволення.
Листом Державної служби України з безпеки на транспорті «Про розгляд скарги» №9845/3.1/15-23 від 05.10.2023 постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.09.2023 №005349 залишено без змін, а скаргу без задоволення.
Не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень врегульовано Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ у редакції на час спірних відносин).
Відповідно до ст. 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Статтею 2 Закону №2344-ІІІ передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Згідно з абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (надалі по тексту також Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Так, Укртрансбезпека відповідно до підпунктів 2, 19 пункту 5 Положення №103 відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Отже, Державній службі України з безпеки на транспорті в особі її відділів державного нагляду (контролю) в областях надано право здійснювати державний контроль за додержанням вимог законодавства на автомобільному транспорті та за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до ст. 5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до ч. 11 ст. 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
За змістом частини 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно ч. 7 ст. 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.
Приписами ч. 14 ст. 6 Закону №2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (ст. 1 Закону №2344-III).
Згідно з ч. ч. 17-21 ст. 6 Закону №2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567 у редакції на час спірних відносин).
Відповідно до п. 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (п. 12 Порядку №1567).
Приписами пункту 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, поряд з іншим: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Також пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
За змістом пункту 22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306(далі -ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 тонн, здвоєні осі понад 16 тонн, строєні осі понад 22 тонн або фактичною масою понад 40 тонн (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 тонн, здвоєні осі понад 18 тонн, строєні осі понад 24 тонн або фактичною масою понад 44 тонн, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 тонн) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 тонн або фактичною масою понад 24 тонн автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі Порядок № 879).
Згідно пп. 6 п. 2 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.
Відповідно до п. 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно п. 12 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Пунктом 13 Порядку №879 передбачено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Відповідно до п. 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Згідно п. 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та поліцейських.
Згідно пункту 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (далі Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; 7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); 8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3); 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пунктів 20 - 22 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
За правилами, встановленими пунктами 25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є юридичною особою з 03.12.2007, основний вид економічної діяльності за КВЕД: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Обґрунтовуючи неправомірність притягнення до відповідальності, позивач акцентує, що не є автомобільним перевізником, а є лише замовником послуг з перевезення, не є ані власником вантажного спеціалізованого самоскиду, ані користувачем цього транспортного засобу, а є лише покупцем товару, що перевозився.
Відповідно до товарно-транспортної накладної від №61-34 від 17.07.2023, акта №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31.07.2023 до Договору №05п/23 від 05.07.2023 автомобілем Scania KA5361ВВ здійснено вантажоперевезення автомобільним перевізником (вантажовідправником) ТОВ «Квік Монтаж», водій ОСОБА_1 , ВАЕ 716270, замовнику (вантажоодержувачу) ТОВ «Віратрейдінг» товару на загальну суму 8000,00 грн, у т. ч. ПДВ 1333,33 грн.
У межах спірних правовідносин питання полягає у правомірності застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача як до перевізника.
Варто зазначити, що в розумінні положень статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Судом досліджені надані до перевірки документи та встановлено, що під час розгляду справи Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті було встановлено, що автомобільним перевізником на момент рейдової перевірки виступав позивач.
Під час рейдової перевірки водієм було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого власником транспортного засобу виступало ТОВ «ОТП «Лізинг». Будь-яких інших документів, що транспортний засіб перебуває в користуванні інших осіб під час рейдової перевірки не було надано, а тому акт №003936 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.07.2023, було складено відносно власника транспортного засобу ТОВ «ОТП «Лізинг».
Листом від 10.08.2023 ТОВ «ОТП Лізинг» повідомило про те, що на момент рейдової перевірки транспортний засіб перебував у платному користуванні ТОВ «НВФ «Константа-Строй» на підставі Протоколу Лізингу № 6 від 17.08.2020 до Рамкового договору фінансового лізингу № 5933-FL від 09.12.2019.
Крім того, ТОВ «Квік Монтаж» також надано пояснення Державній службі України з безпеки на транспорті та Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області за вих. №2707/13 від 27.07.2023, у яких зазначено, що ТОВ «ОТП Лізинг» не є перевізником і не надає послуг з перевезення вантажу, а надає в оренду транспортні засоби ТОВ «НВФ «Константа-Строй» за Рамковим договором фінансового лізингу №5933-FL від 09.12.2019.
Відповідно до підпункту 2 пункту 27 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1001, до використання під час провадження господарської діяльності допускаються транспортні засоби, які: є власністю ліцензіата та мають свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу або надані ліцензіату в оренду, кредит, лізинг і мають свідоцтво про реєстрацію та тимчасовий реєстраційний талон, якщо передбачено їх оформлення.
Таким чином, під час рейдової перевірки транспортний засіб перебував на законних підставах у користуванні позивача. Будь-яких інших документів, підтверджуючих передачу в користування від позивача до іншої особи під час розгляду справи не було надано.
ТОВ «НВК «Константа-Строй» здійснює господарську діяльність за КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).
Відповідно до КВЕД Клас 49.41 включає: усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом: перевезення лісоматеріалів; перевезення великогабаритних вантажів; рефрижераторні перевезення; перевезення великовагових вантажів; перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т.ч. збирання молока на фермах; перевезення автомобілів; перевезення відходів і брухту без діяльності щодо їх збирання або утилізації. Цей клас також включає: оренду вантажних автомобілів з водієм; вантажні перевезення транспортними засобами з використанням людської або тваринної сили; надання послуг водія без власного вантажного автотранспортного засобу.
Відтак, саме позивач на момент рейдової перевірки виступав автомобільним перевізником в розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Водночас, інших документів на перевезення вантажу (як - то Рамковий договір фінансового лізингу, акти приймання - передачі предмета лізингу, договір №КС-2022/82 П про надання послуг автотранспортного перевезення тощо) водієм контролюючому органу до перевірки надано не було.
Також, не було їх надано позивачем і під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
За таких обставин, інших відомостей щодо перевізника, аніж ті, що зазначені в товарно-транспортній накладній, що була надана під час проведення рейдової перевірки, як на час складання акта про виявлені порушення, так і на час прийняття оспорюваної постанови у відповідача не було.
Суд звертає увагу, що за змістом положень статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Для водія це посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути у водія на руках, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника.
Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки відповідно до зазначених правил і процедур, передбачених вказаними нормативно-правовими актами.
У спірному випадку на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації (доказової бази), та з яких встановлено, що перевізником у даному випадку є позивач.
Надані до адміністративного позову матеріали щодо Рамкового договору фінансового лізингу, щодо обставин набуття права користування транспортним засобом іншою особою та укладення позивачем із цією особою договору перевезення не є юридично значимими документами для цілей визначення перевізника, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме, як вже зазначалося, і є первинним носієм доказової інформації.
Надання матеріалів щодо обставин набуття права користування транспортним засобом іншою особою та укладення позивачем з цією особою договору перевезення згодом, навіть не у зв`язку з розглядом справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що зі змісту акта №003936 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 17.07.2023, вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 зі змістом зазначеного вище акта ознайомлений, про що свідчить відповідна відмітка в акті. Пояснень про причини порушення не надав, вчинив запис щодо незгоди зі складеним актом, зауважень до нього не зазначив, про що свідчить його підпис на документі.
Суд критично оцінює доводи представника позивача про те, що останній не міг бути присутнім на розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а відтак, не мав змоги довести, що не був перевізником у спірних відносинах.
Разом з цим, таким правом позивач не скористався, доказів неможливості надання відповідачу письмових пояснень, а також додаткових документів на підтвердження або спростування обставин, з якими пов`язується виявлене під час перевірки порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивачем не надано, а матеріали справи не містять.
За викладених обставин, суд не вбачає підстав для висновку про порушенням відповідачем правил та процедур, тобто процедурних порушень, які б впливали юридичну силу оспорюваного рішення.
З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу оспорюваною постановою слугувало порушення позивачем ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевізник не забезпечив безпеку дорожнього руху, а саме: перевищення встановлених законодавством вагових норм на здвоєну вісь склала 38,61%, а саме 24,950, чим порушив вимоги п. 22.5 постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч. 1 абз. 17 «Перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні подільного вантажу.».
Нормами чинного законодавства України не передбачено обов`язкового пред`явлення водію транспортного засобу при здійсненні габаритно-вагового контролю документів про державну метрологічну атестацію вимірювального приладу, яким здійснено габаритно-ваговий контроль, а також протоколу, свідоцтва про метрологічну реєстрацію на предмет відповідності технічних характеристик ваг тощо. Тобто, ненадання посадовими особами під час здійснення габаритно-вагового контролю вказаної документації, а також відображення цих даних в складених відповідачем документах законодавством не передбачено та не свідчить про протиправність дій останніх та відсутність права використовувати вказане вимірювальне і зважувальне обладнання.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що приписами пунктів 12-14 Порядку №879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.
Суд звертає увагу на те, що 03.07.2014 набрав чинності Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», яким поняття «метрологічна атестація» не визначене.
Пунктом 9 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено Кабінету Міністрів України до набрання чинності цим Законом: забезпечити прийняття технічних регламентів, вимогам яких відповідно до цього Закону повинні відповідати засоби вимірювальної техніки; забезпечити призначення органів з оцінки відповідності для проведення оцінки відповідності засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів; подати до Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, передбачених цим Законом; забезпечити приведення своїх нормативно-правових актів, а також нормативно-правових актів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади у відповідність із цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України № 94 від 13.01.2016 затверджено Технічний регламент законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки (далі Технічний регламент).
Дія Технічного регламенту поширюється на засоби вимірювальної техніки, перелік яких наведено у додатку 1. Так, зокрема позицією № 52 додатку 1 Технічного регламенту, визначено прилади автоматизовані для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь (процедури оцінки відповідності* B+D, або B+F, або G).
Пунктом 4 Технічного регламенту наведене визначення поняттю «оцінка відповідності» - процес доведення того, що суттєві вимоги цього Технічного регламенту, які стосуються засобів вимірювальної техніки, були виконані.
Як встановлено судом, зважування транспортного засобу позивача здійснювалося за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь 030Т-АS2-РWIA, номер приладу 444.
Суд зазначає, що документи габаритно-вагового контролю (акт, довідка,) складаються за затвердженою формою і не містять графи, яка б визначала марку, модель та заводський номер вимірювально-зважувального обладнання тощо.
Проте, незважаючи на відсутність вимог щодо зазначення в матеріалах габаритно-вагового контролю інформації про зважувальне обладнання, в Акті №0016768 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.07.2023 та довідці №0073488 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 17.07.2023, зазначено відомості про вагове обладнання, а саме: «ваги 030Т-АS2-PWIA 444», що в свою чергу ідентифікує зважувальне обладнання за допомогою якого проводилась перевірка і на яке надано відповідні документи.
Нормами пункту 2.3 2.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, встановлено, що за наявністю тари вантажі підрозділяються на ті, для яких тара потрібна і для яких вона не потрібна. За способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними.
В залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні).
Позивачем здійснювалося перевезення шлаку доменного, який є сипучим вантажем.
Однак, саме перевищення вагових параметрів на вісь транспортного засобу (будь-яку одиничну чи строєну) спричиняє руйнування дорожнього покриття дороги, саме за це встановлена відповідальність.
В контексті п. 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.
Також, врегульовано питання можливого переміщення вантажу під час руху (також і в разі гальмування) шляхом похибки у 2 %, оскільки пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019.
Перевищення, є значно більшим допустимого в 2 % перевищення навантаження при переміщення вантажу під час руху.
Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним тощо.
Суд зазначає, що з огляду на матеріали справи позивачем не спростовується перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортних засобів на здвоєну вісь.
У контексті фактичних обставин цієї справи слід визнати, що позивачем здійснено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без спеціального дозволу, а відтак суд дійшов висновку, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є обґрунтованою, а підстави для її скасування, відсутні.
Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість, підстави, якими позивач обґрунтовує протиправність оспорюваної постанови, спростовуються матеріалами, а інших підстав для визнання її неправомірності судом не встановлено.
За вказаних обставин, суд вважає, що оспорювана постанова прийнята відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, передбачений законодавством України, відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для її скасування.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що оскільки судом відмовлено у задоволенні позову розподіл судових витрат між сторонами не проводиться.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний тест рішення суду складено 18.12.2023.

Суддя О.В. Царікова