Справа № 364/951/23
Суддя: Моргун Г. Л.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/951/23
Провадження № 2-а/364/15/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 , Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , № тел.: НОМЕР_2 )

до

Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 25 Б, м. Кропивницький, 25030, № тел.: НОМЕР_3 )

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: Мінченко Сергій Олегович , інспектор лейтенант поліції УПП в Кіровоградській області ( РНОКПП не зазначено, адреса: вул. Юрія Бутусова, 22 Б, місто Кропивницький, 25030, № тел.: НОМЕР_3 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 04.12.2023 надійшла вказана позовна заява. Ознайомившись з матеріалами справи, суддя встановила, що в порушення вимог ст. 161 КАС України позивачем не в повній мірі було сплачено судовий збір, про що 07.12.2023 постановлено відповідну ухвалу.

12.12.2023 на усунення недоліків позивач надав суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі - 536,80 грн.

Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 24.11.2023 інспектором лейтенантом поліції УПП в Кіровоградській області відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8200415 за порушення п. 8.7.3.ґ ПДР. Зокрема, що він рухаючись транспортним засобом Сеат Таррако (SEAT Tarraco) НОМЕР_4 , на перехресті вулиці Перша Виставкова та автомобільної дороги М-30 708 км, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Позивач вважає, що працівниками поліції необґрунтовано, невмотивовано та безпідставно було складено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення, оскільки він почав рухатися на зелене світло світлофора , завершуючи переїзд перехрестя вже був жовтий колір світлофора, тому він, керуючись п.п. 8.11 та 8.7.3 ПДР України проїхав перехрестя, щоб не створювати аварійну ситуацію.

Позивач, посилаючись на вищевикладені обставини та, ст. ст. 22, 122, 251, 288 КУпАП, ст. ст. 5, 20, 25, 72, 160 КАС України, просить суд:

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 8200415 від 24 листопада 2023 року та закрити провадження;

-стягнути з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області судові витрати за сплачений судовий збір;

-провести розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Ухвалою від 13.12.2023 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у спрощеному провадженні, з повідомленням, але без виклику сторін, в приміщенні Володарського районного суду Київської області на 26.12.2023 о 10:00 .

Клопотань про розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом учасників до судового розгляду до суду не надходило.

22.12.2023 на адресу суду надійшов відзив, яким відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Відповідач у відзиві зазначає, що постанову відносно ОСОБА_1 складено правомірно, при цьому посилається на відео з камери Безпечне місто відео 2023-12-20_11-46.17.mp4 на якому, як зазначає відповідач, у момент ввімкнення жовтого кольору на світлофорі транспортний засіб під керуванням позивача відсутній, а з`являється лише після 3 с. ввімкнення жовтого кольору світлофора. На ствердження такого долучають розкадровку відеоряду відеозапису у вигляді графічних зображень. При цьому вказує, що світлофор працює в режимі миготливого зеленого сигналу світлофора, який завчасно попереджає про зміну сигналу світлофора. Щодо ознайомлення позивача з доказом вчинення адміністративного правопорушення з власного телефону інспектора зауважує, що авто реєстратор встановлений в службовому транспортному засобі працівників поліції не має функції відтворення запису, а завантажується на інший електронний пристрій для відтворення запису. Вказує, що головною особливістю електронного документа є відсутність жорстокої прив`язки до конкретного матеріального носія, один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях і усі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом створення. Зазначає, що порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувся в суворій відповідності до норм чинного законодавства. При цьому вказує, що позивач не надав доказів на спростування та ствердження своїх заперечень щодо відсутності в його діях порушень Правил ПДР ( а.с. 68-74).

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог своїм правом щодо надання суду своїх пояснень не скористався.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8200415 зазначено, що 24.11.2023 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Сеат Таррако (SEAT TERRACO) державний номерний знак НОМЕР_4 , на перехресті вул. Перша Виставкова та АД н-30 708 км проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. г ПДР, та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою від 24.11.2023 на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних міркувань.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КпАП України, визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами про що зазначено в ст. 251 КУпАП

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 8.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (ПДР) визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.7.3 а, в, ґ ПДР України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року сигнали світлофора мають такі значення: - зелений дозволяє рух; - зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; - жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 16.8 ПДР України визначено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Наразі позивач у позовній заяві вказує, а відповідачем не спростовано, що 24.11.2023 ОСОБА_1 рухаючись транспортним засобом Сеат Таррако (SEAT Tarraco) НОМЕР_4 , на перехресті вулиці Перша Виставкова та автомобільної дороги М-30 708 км, почав рухатися на зелений сигнал світлофору, що відповідно до п.8.7.3 а ПДР України дозволяє рух та відповідно до п.16.8 ПДР їхав в наміченому напрямку також керуючись ПДР України, незалежно від сигналів світлофора на виїзді, жовтий сигнал світлофору загорівся безпосередньо в момент проїзду водієм перехрестя та подальшої зупинки його працівниками поліції.

Вказані обставини не спростовано відповідачем.

Згідно із статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину позивача в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. А відтак наведене повністю спростовує позицію відповідача викладену у відзиві, зокрема, що позивач повинен був надати суду докази на спростування та ствердження своїх заперечень щодо відсутності в його діях порушень ПДР.

В той час, як відповідачем всупереч наведеному вище на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано належних та допустимих доказів на ствердження власної позиції. В тому числі, суду не було надано відеозапис події, на якому було б відображено обставини вчиненого правопорушення, які викладені в оскарженій постанові. Надані суду світлини жодним чином не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки на світлинах відсутня сама подія та вони не відповідають вимогам Закону України від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг» ї вони не є електронними докази, як про це зазначає відповідач у відзиві.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що наданими відповідачем світлинам ( «електронними документами») неможливо довести той факт, що в діях ОСОБА_1 є об`єктивна сторона інкримінованого порушення, оскільки працівниками поліції не було надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводити винуватість останнього.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані найчастіше зберігаються на картах пам`яті чи мобільних телефонах, на серверах чи системах резервного копіювання, а також на інших місцях збереження даних в електронній формі, в тому числі в мережі Інтернет.

Докази повинні відповідати таким вимогам:

- належності, тобто повинні містити інформацію щодо предмета доказування (ст.73 КАС України);

- допустимості - докази мають бути одержані у порядку, встановленому законом (ст.74 КАС України);

- достовірності, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України);

- достатності, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.76 КАС України).

КАС України визначає, що такі докази, як електронні можуть подаватися як в оригіналі, так і в копіях, засвідчених електронним підписом.

При поданні копії електронного доказу, учасник справи повинен вказати про наявність в нього або в іншої особи оригіналу електронного доказу. Крім того, КАС України передбачає, що кожен учасник справи може подати паперовий варіант електронного доказу, однак слід зауважити, що в такому випадку такий доказ буде вважатися не письмовим, а саме електронним.

З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.І ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08. рішення від 20.09.2016)

Таким чином, не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права (правовладдя).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування.

Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, працівником поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено правомірність дій третьої особи при складанні оскаржуваної постанови, суд доходить висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8200415 від 24.11.2023 за ч.2 ст. 122 КУпАП України. При цьому, з урахуванням вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, підлягають до задоволення позовні вимоги в частині закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП України.

Відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1

до

Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ()

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: Мінченко Сергій Олегович , інспектор лейтенант поліції УПП в Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити в повному обсязі.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8200415 від 24.11.2023 про притягнення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень - скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження: вул. Юрія Бутусова, 25 Б, м. Кропивницький, 25030) сплачений судовий збір у розмірі - 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. Л. Моргун