Справа № 240/17283/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року м. Житомир справа № 240/17283/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління майном Житомирської обласної ради про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління майном Житомирської обласної ради (далі Управління, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління від 02 травня 2023 року №22-К в частині присвоєння йому, як консультанту відділу з питань об`єктів спільної власності Управління, 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування;

- зобов`язати Управління присвоїти йому 6 ранг посадової особи місцевого самоврядування та внести відповідний запис у трудову книжку;

- зобов`язати Управління з врахуванням присвоєного 6 рангу посадової особи місцевого самоврядування здійснити перерахунок та виплату позивачеві заробітної плати з 03 травня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 2018 року працював на посадах в органах державної служби, у зв`язку із чим йому було присвоєно 6 ранг державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби. Проте після влаштування на роботу до Управління на посаду консультанта відділу з питань об`єктів спільної власності йому було присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування, що, в свою чергу, вплинуло також й на розмір заробітної плати. ОСОБА_1 вважає такий наказ Управління незаконним, оскільки відповідач повинен був присвоїти йому ранг на рівні того, що він мав, працюючи на посадах державної служби.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

Відповідач в письмовому відзиві на позовну заяву проти доводів та вимог останньої заперечив, просив залишити її без задоволення. Вважає оскаржуваний наказ обґрунтованим та таким, що відповідає приписам Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-III (далі Закон №2493).

Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши її обставини та оцінивши наявні докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що наказом Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 13 липня 2018 року №941/11 ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника начальника відділу з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з присвоєнням 6 рангу державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби, а наказом від 26 квітня 2023 року №1427-к звільнено з займаної посади за взаємною домовленістю.

Наказом Управління від 02 травня 2023 року №22-К ОСОБА_1 призначено на посаду консультанта відділу з питань об`єктів спільної власності Управління до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану.

При цьому, пунктом 3 вказаного наказу ОСОБА_1 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування у межах 5 категорії посад.

Вважаючи, що такі дії відповідача порушують його права, ОСОБА_1 звернувся до Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Вінницькій, Житомирській та Хмельницькій областях із запитом щодо надання роз`яснення з питання присвоєння рангу особі, яка переходить до органу місцевого самоврядування з державної служби.

Листом від 05 червня 2023 року №128/3/03-03 територіальний орган Національного агентства України з питань державної служби повідомив позивача про те, що особі, яка призначається на посаду в орган місцевого самоврядування та має ранг державного службовця, присвоюється ранг посадової особи місцевого самоврядування на рівні рангу державного службовця, якщо законом не передбачено присвоєння вищого рангу посадової особи місцевого самоврядування. Водночас, в листі вказано, що він має лише роз`яснювальний (інформаційний) характер та не встановлює правових норм.

З метою вирішення питання щодо зміни присвоєного йому рангу з врахуванням вищевказаного листа-роз`яснення ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою від 05 червня 2023 року.

Втім, листом-відповіддю від 14 червня 2023 року №194/23 Управління повідомило ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для зміни присвоєного йому рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Відтак, не погоджуючись з наказом Управління від 02 травня 2023 року №22-Кв частині присвоєння йому, як консультанту відділу з питань об`єктів спільної власності Управління, 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади державної служби визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі -Закон №889).

Відповідно до статті 1 Закону №889 державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави; державний службовець це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з пунктом 11 частини 3 статті 3 Закону №889 дія цього Закону не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування.

Частиною 1статті 39 Закону №889 передбачено, що ранги державних службовців є видом спеціальних звань.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону №889 встановлюється дев`ять рангів державних службовців.

Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України.

Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів.

Частиною 3 статті 39 Закону №889 передбачено, що присвоюються такі ранги:

- державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг;

- державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг;

- державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", - 6, 7, 8, 9 ранг.

Згідно з частиною 9 статті 39 Закону №889 у разі переходу на посаду нижчої категорії або звільнення з державної служби за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг.

Загальні ж засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовано Законом №2493.

Частинами 1 та 2 статті 15 Закону №2493 передбачено, що під час прийняття на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування:

- особам, які займають посади, віднесені до першої категорії, може бути присвоєно 3, 2 і 1 ранг;

- особам, які займають посади, віднесені до другої категорії, може бути присвоєно 5, 4 і 3 ранг;

- особам, які займають посади, віднесені до третьої категорії, може бути присвоєно 7, 6 і 5 ранг;

- особам, які займають посади, віднесені до четвертої категорії, може бути присвоєно 9, 8 і 7 ранг;

- особам, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг;

- особам, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг;

- особам, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону №2493 посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (містобласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост відносяться до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Пунктами 2 - 4 Розділу VII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №2493 передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

За посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких на момент набрання чинності цим Законом було віднесено до відповідних категорій та яким присвоєно ранг, згідно з пунктом 5 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зберігається така сама категорія та присвоюється такий самий ранг з додержанням вимог цього Закону.

З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України "Про державну службу".

У разі переходу посадової особи органу місцевого самоврядування на державну службу рівнозначної чи нижчої категорії посад їй присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до цього Закону.

Як вже вказувалось в цьому рішенні, спірні правовідносини виникли у зв`язку з переходом позивача з державної служби на службу в орган місцевого самоврядування.

При цьому, питання співвідношення рангів посадових осіб місцевого самоврядування та рангів державних службовців врегульовано пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2493, відповідно до якого з набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України «Про державну службу».

Особливістю спірних правовідносин (і причиною різного тлумачення сторонами норм матеріального права, у зв`язку з чим і виник спір) є те, що на момент набрання чинності Законом №2493 (04 липня 2001 року) правовий статус державних службовців був врегульований Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Так, Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (стаття 26) було передбачено аналогічну до Закону №2493 ієрархію категорій посад і рангів, а також співвідношення рангу і категорії, а саме встановлювалося сім категорій посад, в межах яких присвоювалися ранги від 15 (для посад, віднесених до сьомої категорії) до 1 (для посад, віднесених до першої категорії).

Проте, з набранням чинності Законом №889 (з 01 травня 2016 року) ієрархія категорій і рангів істотно змінилася, адже Законом №889 передбачено три категорії посад державної служби «А», «Б» і «В», у межах яких може бути призначено 9 рангів.

Отже, з набранням чинності Законом №889 категорії і ранги посад державної служби і посадових осіб органів місцевого самоврядування перестали мати уніфіковані ієрархію та співвідношення.

Крім того, в пункті 11 частини 3 статті 3 міститься застереження про те, що дія Закону №889 не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування.

У подібних до спірних у даній справі правовідносинах Верховний Суд уже вирішував питання застосування пункту 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2493 щодо можливості встановлення особі, яка призначається на посаду в органі місцевого самоврядування, рангу на рівні того, що така особа отримала відповідно до Закону №889.

У постанові від 23 червня 2022 року у справі №380/1721/20 Верховний Суд виходив і з того, що з прийняттям Закону №889 передбачене пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2493 право посадової особи органів місцевого самоврядування на збереження рангу на рівні того, який вона мала відповідно до Закону України «Про державну службу», не може бути скасоване або звужене.

Так, аналізуючи частину 2 статті 39 Закону №889, Верховний Суд зазначив, що законодавець цією нормою передбачив, що співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів.

Ця норма регулює правовідносини «від зворотного», тобто у разі переведення (призначення) на державну службу, а не з неї. Проте, ця норма підкреслює очевидну волю законодавця прирівняти ранги державного службовця, зокрема, з рангами посадових осіб органів місцевого самоврядування у разі їхнього переведення.

Оскільки частиною 2 статті 39 Закону №889 передбачено право посадової особи органу місцевого самоврядування при призначенні її на посаду державного службовця на присвоєння їй такого рангу державного службовця, який вона мала відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», незважаючи на те, що за цією посадою державного службовця може бути присвоєно нижчий ранг, дискримінаційним є присвоєння особі при її прийнятті на посаду в органі місцевого самоврядування нижчого рангу, ніж вона мала відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Що ж до посилань відповідача на пункт 11 частини 3 статті 3 Закону №889, яким передбачено, що дія цього Закону не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування, то суд зазначає, що в спірних правовідносинах ранг позивачу встановлюється відповідно до статті 15 Закону №2493, враховуючи ранг, набутий під час державної служби.

У цьому контексті релевантними є також висновки Верховного Суду, викладені у вже згаданій постанові від 23 червня 2022 року у справі №380/1721/20, де зазначено, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, провадження №11-1207апп19, пункт 56). Недосконалість у законодавчому регулюванні спірних правовідносин не повинна впливати на можливість реалізації особою своїх трудових прав, зокрема, на присвоєння їй рангу посадової особи місцевого самоврядування на рівні того, що вона отримала як державний службовець в період проходження державної служби.

Беручи до уваги гарантії, встановлені пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2493, вимоги пункту 11 частини 3 статті 3 Закону №889 не можуть бути перешкодою для встановлення посадовій особі органу місцевого самоврядування рангу на рівні того, що така особа набула під час державної служби.

Подібні висновки було також викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі №420/14701/20 та від 07 грудня 2023 року у справі №340/2175/21.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Управління від 02 травня 2023 року №22-К в частині присвоєння ОСОБА_1 , як консультанту відділу з питань об`єктів спільної власності Управління, 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування та, відповідно, зобов`язання Управління присвоїти йому 6 ранг посадової особи місцевого самоврядування і внести відповідний запис у трудову книжку.

Крім того, як наслідок, підлягає задоволенню як похідна й позовна вимога про зобов`язання Управління з врахуванням присвоєного 6 рангу посадової особи місцевого самоврядування здійснити перерахунок та виплату позивачеві заробітної плати з 03 травня 2023 року.

В силу приписів статті 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6 - 9, 32, 77, 90, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідектифікаційний код НОМЕР_1 ) до Управління майном Житомирської обласної ради (майдан ім. С.П.Корольова, 12, м.Житомир, 10014, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління майном Житомирської обласної ради від 02 травня 2023 року №22-К в частині присвоєння ОСОБА_1 , як консультанту відділу з питань об`єктів спільної власності Управління майном Житомирської обласної ради, 11 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Зобов`язати Управління майном Житомирської обласної ради присвоїти ОСОБА_1 6 ранг посадової особи місцевого самоврядування та внести відповідний запис у трудову книжку.

Зобов`язати Управління майном Житомирської обласної ради з врахуванням присвоєного 6 рангу посадової особи місцевого самоврядування здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати з 03 травня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління майном Житомирської обласної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко