Справа № 608/1616/23
Суддя: Запорожець Л. М.
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року Справа № 608/1616/23

Номер провадження2-а/608/15/2023

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря с/з Фаштиковської М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7229495 від 25.06.2023 року, винесеної поліцейським 1 батальйону 2 роти УПП в Одеській області Яшко Ігорем Миколайовичем за ч. 2 ст. 126 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7229495 від 25.06.2023 року, винесеної поліцейським 1 батальйону 2 роти УПП в Одеській області Яшко Ігорем Миколайовичем за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказав, що 25 червня 2023 року о 18 год. 57 хв. до нього позивача ОСОБА_1 , який знаходився в той час в м. Одеса на вул. Академіка Корольова, 336 та сидів на скутері YAMAHA GEAR РАМА 4119, підійшов поліцейський УПП в Одеській області 1 батальйону 2 роти лейтенант поліції ОСОБА_2 і спитав, чому транспортний засіб без номерних знаків та попросив надати посвідчення водія. Він надав документи для ознайомлення, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Працівник поліції повідомив його, що він не має право керувати транспортним засобом без відповідної категорії, а саме - А1, на що він повідомив поліцейського, що не керує транспортним засобом, а тільки сидить і транспортний засіб знаходиться на узбіччі. Поліцейський почав щось набирати на планшеті," після чого він попросив його розписатися на якісь квитанції, як потім вияснилось на постанові, а другу (тобто копію) надав йому і повідомив, що він- позивач керував транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом без відповідної категорії чим порушив п.2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом ст. 126 ч. 2 КУпАП України та наклав штраф 3400 грн., щодо початкової причини перевірки документів, а саме, що транспортний засіб без номерних знаків, в протоколі чи в інших документах це не зазначено. Вказує, що згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст.16 зазначеного Закону, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч. 1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і відеозйомки.

Позивач вважає, що суб`єктивна думка, припущення та бажання працівника поліції скласти постанову не є законною підставою, і не може бути достовірним та належним доказом.

Разом з тим, у відповідності до закону висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути, обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Так як притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача у даній справі відповідно до КАСУ покладений на відповідача -суб`єкта владних повноважень.

28 червня 2023 року він на електронну адресу відповідача відправив запит на отримання публічної інформації про надання йому всіх наявних матеріалів та відео з нагрудної камери інспектора УПП в Одеській області 1 батальйону 2 роти лейтенанта поліції Яшко Ігоря Миколайовича, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення 25 червня 2023 року для захисту своїх прав в суді.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь мали надати не пізніше 5 робочих днів з дня отримання (тобто 04 липня 2023 року). Однак, станом на 06 липня 2023 року, відповідь не надходила, та ним - позивачем неодноразово здійснювались телефонні дзвінки відповідачу протягом 05-06 липня 2023 щодо отримання відповіді на запит, проте відповідач проігнорував законні вимоги позивача на отримання інформації для захисту своїх прав в суді. В зв`язку з тим, що відповідь йому, як позивачу на запит на отримання публічної інформації про надання йому матеріалів та відео з нагрудної камери, не була вручена в строк, встановлений Законом, просить суд поновити строк оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АЕС № 7229495.

Таким чином, він, як позивач переконаний, що жодних доказів щодо вчинення ним правопорушення в постанові не наведено та в інший спосіб не задокументовано.

А переконання чи звинувачення працівника поліції не можуть вважатися доказом за відсутності будь-яких інших доказів, передбачених чинним законодавством.

З врахуванням допущених порушень під час складання постанови, вона сама по собі не може бути належним доказом його вини, як позивача, і за таких обставин відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ч.1,2,4,6 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що постанова серії АЕС № 7229495 у справі про адміністративне правопорушення від 25.06.2023 року прийнята з порушеннями прав його, як позивача та чинного законодавства, є не обгрунтованою та незаконною, а отже підлягає скасуванню. Просить поновити строк оскарження постанови та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, серії ЕАС № 7229495 від 25.06.2023 року, винесену поліцейським 1 батальйону 2 роти УПП в Одеській області Яшко Ігорем Миколайовичем за ч. 2 ст. 126 КУпАП про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП щодо нього закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задоволити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Артур Панасюк в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без представника. Раніше подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд, враховуючи заяву позивача, відзив представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 25.06.2023 року,- близько 18 год. 57 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова. 336 поліцейським роти 2 батальйону 1 полку управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Яшко Ігорем Миколайовичем був складений адміністративний протокол серії ЕАС № 7229495 відносно ОСОБА_1 за те що він керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, без відповідної категорії, чим порушив п.2.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Оскільки, спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що при притягнені позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Так, згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог п.2.1 а) Правил дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.

Так, з відзиву встановлено, що під час несення служби 25.06.2023 року,- близько 18 год. 57 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова. 336 поліцейським роти 2 батальйону 1 полку управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Яшко Ігорем Миколайовичем був зупинений транспортний засіб Yamaha GEAR PAMA 4119 який, рухався без номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 .

В ході перевірки документів було встановлено, що водій керував транспортними засобом не маючи права керування таким транспортним засобам, без відповідної категорії чим порушив п. 2.1.а) Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126КУпАП.Сам позивач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів зворотнього, а саме, що він не керував транспортним засобом Yamaha GEAR PAMA 4119, що ним керувала інша особа, а він був залишений тільки під його нагляд.

Відповідно до п. 2.4.а) ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР, а саме: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

Вказані норми визначають безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія відповідної категорії.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».

Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, шо згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Під час перевірки документів позивача, інспектором Яшко І.М. через інформацію в базі Інформаційно-телекомунікаційні системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі-ІПНП) встановлено, що гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 „ не має відповідної категорії, а саме категорії А1.

Інформаційно-телекомунікаційна системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІПНП) - це сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення та є складовою частиною єдиної інформаційної системи МВС.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Частиною 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» від 8 травня 1993 року № 340 встановлено:

п. 1 Загальних положень: «Це Положення є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства».

п. 2 Загальних положень: «Особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами».

п. 3 Загальних положень: «Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії:

АІ-мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт;».

Такі ж самі положення передбачені п. 2.13 ПДР: «... Транспортні засоби належать до таких категорії:

АІ-мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт».

Характеристики транспортного засобу Yamaha GEAR РАМА 4119, яким керував ОСОБА_1 , згідно технічної характеристики має робочий об`єм 49 куб. сантиметрів.

Відповідно до п. 1.10 ПДР: «Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії...;

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному. Таким чином, право на керування транспортним засобом з робочим об`ємом до 50 куб.см повинно підтверджуватися посвідченням на право керування транспортним засобом категорії А1, яке водій повинен мати при собі під час керування транспортним засобом і зобов`язаний пред`явити поліцейському на його вимогу.

Поліцейський Яшко І.М. , на думку суду, з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, об`єктивно встановив чи вчинено ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, а саме керування транспортним засобом Yamaha GEAR PAMA 4119 без відповідного номерного знаку та не маючи права керувати таким транспортним засобом, оскільки він не має відповідної категорії, де згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП розгляд справи буде здійснюється в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Під час розгляду справи, позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП. Також позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейському письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не подав, як не просив допитати в якості свідка чи свідків інших осіб, які б підтвердили той факт, що він не керував вказаним транспортним засобом, а ним керувала інша особа.

За дане адміністративне правопорушення представником відповідача відносно позивача винесено постанову про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень за порушення вимог ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що поліцейський Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Яшко І.М. діяв щодо позивача ОСОБА_1 , який керував двоколісним транспортним засобом Yamaha GEAR PAMA 4119 без номерного знаку, не маючи такого права, в межах визначених чинним законодавством повноваження, та в діях позивача ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, шо пом`якшують і обтяжують відповідальність, чизаподіяно майнову шкоду, чи є підстави дія передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018 року, ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Відповідно до пп. 6 п. З Розділу І вищезазначеної Інструкції, портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Окрім того, відповідно до вищезазначеної Інструкції, відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 31 Закону «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, шо працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх

застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків

транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Тобто, положення «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказам МВС №1026 від 18.12.2018 року, ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та

приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Відповідно до пп. 6 п. 3 Розділу І вищезазначеної Інструкції, портативний відеореєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Тобто положення Закону № 580-VШ надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП та пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Представник відповідача довів, що встановивши всі обставини адміністартивного правопорушення, поліцейський Яшко І.М. прийняв правомірне рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАС № 7229495 від 25.06.2023 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1 ст. 44, ст. 89, ч.2 ст. 106-1, 4.1, 2, 3, 4, 6 ст. 109, ст.110, ч. 3 ст.114, ч. 1 ст. 115, ст.116-2, ч.2 ст. 117, ч. 1,2 ст. 119, ч. 1,2,3,5,6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1,2,3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1-126, ч. 1,2,3 ст. 127, ст. 128-129, ч. 1 ст. 132-1, ч.1,2,5 ст. 133, ч. 3, 6, 8, 9, 10, 11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1,2,3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176,177, ч. 1,2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч. 1 ст. 182, ст. ст. 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. У визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, що і зроблено позивачем, тобто порушень прав позивача не виявлено.Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав суду жодного належного тадопустимого доказу на її підтвердження. Обставини, викладені у позовній заяві, є суб`єктивною думкою позивача ОСОБА_1 та не спростовують факт вчинення ним адміністартивного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАСУ, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Також обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17). Обставини, які виклав позивач ОСОБА_1 у позовній заяві є суб`єктивною думкою позивача ОСОБА_1 та не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що представником відповідача доведено факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність дій працівника поліції ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови. Крім того, процедурні порушення, допущенні суб`єктом владних повноважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження правопорушення.

За таких обставин факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає доведеним. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що при розгляді справи поліцейським Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Яшко І.М. були з`ясовані і доведені обставини, які свідчили про те, що в діях позивача ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено правомірність прийнятого відповідачем рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 132-1, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7229495 від 25.06.2023 року, винесеної поліцейським 1 батальйону 2 роти УПП в Одеській області Яшко Ігорем Миколайовичем за ч. 2 ст. 126 КУпАП - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: /підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/1616/23

Рішення набрало законної сили " " ________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішенння видано " " _________________ року.