Справа № 751/10425/23
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/145/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

при секретарі - Овдій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Мехед Олени Сергіївни, Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -

за участі сторін:

представника позивача - Максак Т.Л.

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1.1. Адвокат Максак Т.Л. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом про скасування постанови серії БАД № 480261 від 06.11.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Мехед О.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

1.2. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.11.2023 року відповідачем 1 було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Представник позивача вважає, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки останнім було виконано вимогу працівника поліції в частині пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документу на транспортний засіб, а оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

1.3. Представник відповідачів надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала щодо задоволення заявлених позовних вимог.

Узагальнений зміст заперечень зводився до того, що інспектор взводу №1 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП Мехед О.С., розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 , діяла в межах своїх повноважень, а враховуючи невиконання водієм законної вимоги працівника поліції, передбаченої п.2.1 ПДР, було винесено постанову, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи.

2.1. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

2.2. Представник відповідачів в судове засідання не з`явилась. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3.1. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27.11.2023 р. відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

3.2. Протокольною ухвалою суду від 12.12.2023 р. розгляд справи відкладено.

ІV. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

4.1. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06.11.2023 року серії БАД № 480261 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

4.2. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що «10.09.2023 року о 12 год. 30 хв. в м. Чернігові по просп. Перемоги 89 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР».

4.3 З переглянутого відеозапису з відеореєстратора, який долучений представником відповідачів до відзиву, та значиться як додаток до оскаржуваної постанови, встановлено, що о 12 год. 31 хв. 10.09.2023 р. ОСОБА_1 , який здійснював керування транспортним засобом «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, а саме п. 15.9 «е»: зупинка транспортного засобу ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Після того як працівник поліції представився водієві ОСОБА_1 та на його вимогу продемонстрував службове посвідчення, останнього було проінформовано про причини його зупинки та неодноразово пред`явлено вимогу надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, зокрема, о 12 год. 34 хв., о 12 год. 37 хв., о 12 год. 38 хв., о 12 год. 39 хв.

Незважаючи на інформування позивача працівниками поліції про можливість бути притягнутим до адміністративної відповідальності за непредявлення документів, водій ОСОБА_1 продовжував оспорювати причини зупинки, стверджуючи про неправильне трактування поліцейськими вимог п. 15.9 «е» ПДР.

Більше того, о 12 год. 39 хв. водій ОСОБА_1 демонстративно та послідовно ігноруючи законні вимоги працівників поліції, зачинився в середині автомобіля, попередивши, що буде чекати приїзду адвоката, якому він попередньо вже зателефонував.

О 12 год. 44 хв. відео переривається, а згодом о 13 год. 02 хв. відео відновлюється та позивач предявляє працівникам поліції посвідчення водія і реєстраційний документ.

Тобто, беззаперечним є факт того, що з 12 год. 34 хв. щонайменше до 12 год. 44 хв. 10.09.2023 р. водій ОСОБА_1 свідомо та умисно відмовлявся пред`являти на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

V. Оцінка суду.

5.1. Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП є, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб.

5.2. Предметом розгляду даної справи є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем вимог п.п.«а» п.2.4 ПДР, а саме: на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Таким документами згідно п. 2.1 ПДР є, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

У даному випадку закінчений склад правопорушення, з огляду на конструкцію правової норми, настає з того моменту коли особа не предявила на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

5.3. Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

5.4. З системного аналізу вище вказаних норм, вбачається, що для правомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем повинно бути надано докази в підтвердження факту непредявлення на вимогу поліцейського документів, зазначених у п. 2.1 ПДР.

5.5. Положеннями ч.1 ст.9 КАС України регламентовано, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.2 ст.159 КАС України).

5.6. Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що узагальнений зміст оскаржуваної постанови зводиться до відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки він предявив посвідчення водія та реєстраційний документ.

Отже, в конкретному випадку факт керування позивачем транспортним засобом не заперечується, а відтак вказану обставину в силу ч.1 ст.78 КАС України суд вважає достовірною та такою, що не підлягає доказуванню.

5.7. Щодо вказаних доводів позивача про предявлення посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпункту «а» пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Вказана норма є імперативною та зобовязує водія пред`явити для перевірки відповідні документи, непредявлення яких є самостійним складом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Наведене в сукупності свідчить про те, що вимоги діючого законодавства покладають на водія обовязок пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб у випадку зупинки транспортного засобу з інформуванням про причини зупинки.

При цьому особисте ставлення водія до правомірності чи неправомірності зупинки на обовязок предявити відповідні документи не впливає. Також Правила дорожнього руху не містять вказівку на часові межі предявлення документів після зупинки.

Суд враховує правову позицію, викладену в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 25.09.2019 (справа №127/19283/17), відповідно до якої доводи позивача про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

При цьому притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

З оглянутого в судовому засідання відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача стало порушення п. 15.9 «е» ПДР: зупинка транспортного засобу ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Правомірність зупинки інспектором поліції позивача з підстав порушення ним вимог п. 15.9 «е» ПДР підтверджується постановою серії ЕАТ №7706443 від 10.09.2023 р., яка набрала законної сили.

Тобто, вимога працівника поліції до позивача надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ була обумовлена порушенням ним ПДР.

На виконання ч.3 ст.18, ч.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський представився та пред`явив службове посвідчення, детально проінформував водія про причини зупинки, після чого неодноразово (більше 4 разів) предявив законну вимогу надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ.

Позивач спочатку відмовлявся надати відповідні документи, вказуючи, що він не порушував ПДР, а потім взагалі закрився в середині автомобіля. Проте згодом, більше як через 30 хвилин з моменту зупинки, позивач предявив документи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач відразу після зупинки працівниками поліції та повідомлення ними про причини зупинки зобовязаний був предявити на їх вимогу посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, а посилання останнього на те, що він предявив вказані документи згодом, критично оцінюються судом та свідчать про намагання ухилитися від відповідальності.

Тому доводи позивача про непредявлення передбачених п. 2.1 ПДР документів до прибуття адвоката не заслуговують на увагу та на правомірність постанови жодним чином не впливають.

5.8. Також позивач при оскарженні постанови посилається на порушення порядку розгляду справи, зокрема на ігнорування працівниками поліції прохання почекати прибуття адвоката. З приводу цього суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру, тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося, а оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч.4 ст.258 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч.1 ст.126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Матеріали справи не підтверджують, що під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП відповідачем ОСОБА_2 вчинялися будь-які дії, які б могли трактуватися судом як перешкоди у реалізації позивачем права на отримання позивачем правової допомоги.

Згідно чинного законодавства, до повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності.

Законодавством не визнана обов`язкова участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця у галузі права. Поліцейський, згідно із законодавством, лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно така особа вирішує, чи скористається він своїми правами та в який спосіб.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що під час розгляду справи ОСОБА_1 телефонував адвокату.

За таких обставин суд приходить до переконання, що поліцейський надав можливість позивачу реалізувати його право на отримання правової допомоги.

5.9. Суд звертає увагу, що власне зміст позовної заяви та пояснення позивача щодо обставин вчинення правопорушення підтверджують факт порушення ним вимог п.2.4 «а» ПДР та узгоджуються зі змістом оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором поліції відносно позивача відсутні. Зміст постанови відповідає вимогам ст.ст.283,284 КУпАП.

5.10. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо порушення працівником поліції вимог наказу №1023 від 18.12.2018 р. в частині не забезпечення безперервності ведення відеозйомки.

Разом з тим, суд вважає, що за конкретних обставин сам тільки факт переривання поліцейським відеозйомки не спростовує правомірність винесення оскаржуваної постанови, оскільки факт порушення водієм п.2.4 «а» ПДР зафіксовано на відеозаписі до зупинення відеозапису.

Про наявність причин для сумніву достовірності відеозапису в цій частині ані позивач, ані його представник в ході розгляду справи не повідомляли.

5.11. Визначений вимогами ч.2 ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За встановлених обставин, суд, оцінюючи доводи позивача в позові щодо його невинуватості та неправомірності винесення щодо нього оскаржуваної постанови, приходить до висновку, що вищевказані доводи ОСОБА_1 не засновані на належних доказах, нічим не підтверджуються і спрямовані на ухилення останнім від адміністративної відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, факт наявності якого не викликає у суду жодних сумнівів.

5.12. Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадовим інструкціям поліцейського і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

5.13. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

VІ. Судові витрати.

6.1. Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

6.2. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, правові підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.3,4,9,72,78,241-246,255,286,293,295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенанта поліції Мехед Олени Сергіївни, Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

відповідачі:

інспектор взводу № 1 роти № 1 БУПП в Чернігівській області ДПП лейтенант поліції Мехед Олена Сергіївна (місцезнаходження: 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66)

Управління патрульної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66);

Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ).

Суддя В.Г. Павлов