Справа № 360/1293/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 360/1293/21

адміністративне провадження № К/990/41511/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду

Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №360/1293/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, Генерального штабу Збройних Сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області та Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просила:

- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України на підставі оновлених клопотань Головного управління Національної поліції в Луганській області, в яких ОСОБА_1 буде зазначена як така, що в період з червня 2018 року по січень 2020 року перебувала у складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, внести зміни до відповідних наказів Генерального штабу Збройних Сил України та наказів Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині), включивши до них інформацію про ОСОБА_1 як поліцейського, яка виконувала службові завдання у складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях в період з червня 2018 року по січень 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити розрахунок вислуги років ОСОБА_1 в період з червня 2018 року по січень 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» та зарахувати вказану вислугу до стажу служби шляхом внесення змін до наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 22 лютого 2021 року № 101 о/с;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити розрахунок та виплату середнього заробітку на користь ОСОБА_1 за час затримки розрахунку з виплати заробітної плати (грошового забезпечення) за період з 27 лютого 2021 року до моменту здійснення повного розрахунку на підставі статті 116 та частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Луганській області на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 1 млн 200 тис. грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року, в задоволенні позову відмовлено.

11 грудня 2023 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №360/1293/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Статтею 330 КАС України визначено обов`язкові вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, серед яких відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У касаційній скарзі скаржницязазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржниця зазначає про відсутність висновку Верховного Суду у спірних правовідносинах щодо покладення та виконання обов`язків із виконання завдань, пов`язаних з проведенням заходів із забезпечення Національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій і Луганській областях поліцейськими без включення їх до складу сил і засобів здійснення таких заходів.

Скаржниця посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права внаслідок незастосування до спірних правовідносин Інструкції про порядок підготовки, подання на підпис, реєстрації, доведення та зберігання наказів Генерального штабу Збройних Сил України «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях», затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 23 квітня 2018 року № 165, та Інструкції про порядок підготовки, подання на підпис, реєстрації, доведення та зберігання наказів Генерального штабу Збройних Сил України «Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях», затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 21 квітня 2020 року № 17.

Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з указівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Суд звертає увагу скаржника, що обґрунтування без чіткої вказівки на норму права (пункт, частину, статтю), щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та стверджуючи про відсутність правового висновку Верховного Суду скаржниця не конкретизує, який, на її думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду та як відповідні норми права необхідно застосовувати, на думку, скаржниці, а також не обґрунтовує необхідність такого висновку у взаємозв`язку з посиланням на обставини справи, які можливо, на думку скаржниці, мають певну своєрідність.

Водночас касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитування правових норм та незгоду з рішенням судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального права, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У контексті наведеного необхідно зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому такі недоліки касаційної скарги зумовлюють її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 341, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2023 року у справі №360/1293/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржниці надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко