Справа № 580/9739/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року справа № 580/9739/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу до стажу служби в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 26.07.2004 по 06.12.2018 у Державній кримінально-виконавчій службі;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи в поліції, наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 26.07.2004 по 06.12.2018 у Державній кримінально-виконавчій службі.

Ухвалою судді від 23.10.2023 відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи в судове засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 має право на перерахунок вислуги років в органах внутрішніх справ, оскільки згідно витягу з наказу державної установи «Уманська виправна колонія (№129)» № 147/ОС-18 від 05.12.2018 року, вислуга років на день звільнення із служби у календарному обчисленні - 16 років 02 місяці 25 днів, у пільговому обчисленні - 20 років 00 місяців 08 днів.

Вказаний стаж, на думку позивача, повинен бути зарахований при встановленні надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки.

Листом відповідача від 12.10.2023 № 2594/12/18/01-2023 в задоволенні рапорту позивача відмовлено.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача незаконною, та такою, що порушує права позивача.

У відзиві на адміністративний позов, відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, визначено порядок обчислення вислуги років безпосередньо для призначення пенсій і положення цього порядку не стосуються обчислення вислуги років для встановленні надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки.

Зважаючи на те, що позивач є діючим працівником поліції, не набула права на пенсійне забезпечення за Законом № 2262-ХІІ, тому позивач помилково зазначає про наявність підстав для визначення вислуги років позивача у пільговому обчисленні задля встановлення надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки.

Наказ про звільнення позивача зі служби не видавався, права останнього ГУНП в Черкаській області не порушувало, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Окрім відзиву на адміністративний позов відповідач подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду, обґрунтоване тим, що позивач пропустила місячний строк звернення до суду у відносинах проходження публічної служби, оскільки прийнята на службу в поліцію на підставі наказу від 07.12.2018 №514 о/с, тому саме з цього часу мала можливість звернутись за судовим захистом.

Позивач подала до суду заперечення на вказану заяву, зазначивши, що про порушення своїх прав дізналась з листа відповідача від 12.10.2023 № 2594/12/18/01-2023, тому саме з цією подією пов`язується відлік строку звернення за судовим захистом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу державної установи «Уманська виправна колонія (№129)» № 147/ОС-18 від 05.12.2018 позивача звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України, вислуга років на день звільнення із служби у календарному обчисленні - 16 (шістнадцять) років, 02 (два) місяці, 25 (двадцять п`ять днів); у пільговому обчисленні - 20 (двадцять) років, 00 (нуль) місяців, 08 (вісім) днів.

З 07.12.2018 позивач прийнята на службу до Головного управління Національної поліції в Черкаській області на посаду дільничного офіцеру поліції сектору превенції Тальнівського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, що підтверджується витягом з наказу № 514 о/с від 07.12.2018.

11.10.2023 позивач подала рапорт начальнику Головного управління Національної поліції в Черкаській області полковнику поліції Вячеславу Гуріну, в якому просила доручити Управлінню кадрового забезпечення ГУНП в Черкаській області зарахувати до стажу служби в поліції наявну на момент призначення на службу у Національну поліцію України вислугу років з 26.07.2004 по 06.12.2018 рік проходження служби у Державній кримінально - виконавчій службі (УВК № 129), яка дає право на надбавку грошового забезпечення за вислугу років та надання додаткової відпустки.

Листом від 12.10.2023 № 2594/12/18/01-2023 Головне управління Національної поліції в Черкаській області повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування в стаж служби в поліції періоду служби з 26.07.2004 року по 06.12.2018 в органах кримінально-виконавчої системи, управлінні Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області і в Міністерстві юстиції України, оскільки Законом України «Про Національну поліцію» це не передбачено.

Вважаючи, що відповідач допустив по відношенню до позивача протиправну бездіяльність, остання звернулась із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що за правилами ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В позовних вимогах позивач не зазначила з якої дати бажає зарахувати до стажу роботи в поліції, наявну вислугу років з 26.07.2004 по 06.12.2018 у Державній кримінально-виконавчій службі.

Рапорт про зарахування стажу позивач подала 11.10.2023, тому саме із вказаної дати необхідно рахувати місячний строк звернення до суду, який позивачем не пропущено.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що обчислення стажу служби в поліції врегульовано статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII, частина 2 якої містить перелік посад (періодів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

Відповідно до преамбули постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» №393 від 17.07.1992 (далі по тексту - Постанова №393), остання прийнята відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.

Відповідно до пп. «б» ч. 1 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Отже, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Згідно з абз. 3 підп. «г» п. 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Отже, ураховуючи вимоги Постанови № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 Постанови № 393, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.

Однак, зазначене обчислення застосовується виключно у випадку звільнення зі служби та призначення пенсії.

Тобто, пункт 2 Постанови №393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону України «Про національну поліцію», оскільки Постанова №393 прийнята на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років.

При цьому суд звертає увагу, що пунктом 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч.2 ст.78 Закону України «Про національну поліцію».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч.2 ст.78 Закону України «Про національну поліцію», якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому, делегування частиною 4 статті 78 Закону України «Про національну поліцію» Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону України «Про національну поліцію».

Аналогічна правова позиція щодо обчислення вислуги років поліцейських висловлена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2023 року у справі №260/7359/21 та неодноразово підтримана у постановах від 19.11.2019 у справі №520/903/19, від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, від 22.07.2020 у справі № 520/5960/19, від 13.08.2020 у справі № 820/6656/16 та від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19.

Суд зазначає, що оскільки позивач продовжує працювати та не перебуває на пенсії, тому вимоги про зарахування спірних періодів є передчасними.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені судові витрати слід залишити за позивачем

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО