Справа № 380/20395/23
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 рокусправа № 380/20395/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування наказів, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , з вимогами:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.06.2023 року № 32 «Про результати службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню» в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальнику групи морально-психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.07.2023 № 39 «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_1 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 » в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальнику групи морально - психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 04.09.2023 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальника групи морально-психологічного забезпечення. 01.06.2023 командиром військової частини було видано наказ (з основної діяльності) від 30.06.2023 року № 32 «Про результати службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню» в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальнику групи морально-психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 . Також 15.07.2023 командиром військової частини було видано наказ 39 «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_1 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 » в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальнику групи морально - психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 . Позивач вважає, що його було безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки жодних порушень військової дисципліни або не виконання службових обов1язків він не вчиняв, оскаржувані накази не відповідають змісту результатів службового розслідування. На підставі вказаного вважає, що вищевказані накази в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідач 25.10.2023 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що

Щодо прийняття спірного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.07.2023 №39 «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_2 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 », яким оголошено полковнику ОСОБА_1 зауваження, військова частина НОМЕР_1 вважає за необхідно звернути суду увагу на те, що по факту відсутності полковника ОСОБА_2 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 , командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято наказ №200 від 30.06.2023 про призначення службового розслідування. В ході проведеного службового розслідування встановлено, що 30 червня 2023 року о 14:00 годині під час післяобіднього шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 було виявлено відсутність заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальника групи морально-психологічного забезпечення полковника ОСОБА_1 , про що було здійснено доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується рапортом від 30.06.2023 вх. №737. 3 пояснення полковника ОСОБА_1 від 11.07.2023 стало відомо, що у відповідності до розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2022, шикування особового складу військової частини о 14:00 год. не визначено, тому він на ньому ніколи не був присутнім, також як і багато інших військовослужбовців частини, включаючи командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗСУ (ст. 200), розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року Розпорядок дня затверджується на Період навчання і може уточнюватися командиром на час проведення навчань, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді, варті тощо з урахуванням особливостей їх виконання. Статтею 35 Статуту ВС ЗСУ визначено, що наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Розпорядком дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік шикування особового складу о 14.00 годин не визначено, але згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік о 14.00 розпочинаються навчальні заняття (виробнича діяльність), а також згідно усного розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 проводиться контрольне шикування з метою перевірки наявності особового складу та уточнення завдань щодо їх проведення. Фактів відсутності на шикуванні о 14.00 годині інших військовослужбовців частини, в ході службового розслідування не виявлено та не встановлено, рапорти (доповідні відсутні). Не з`явившись 30 червня 2023 року о 14.00 годині на контрольне шикування особового окладу військової частини полковник ОСОБА_1 порушив вимоги розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік та вимоги усного розпорядження командира військової частини щодо контрольного шикування особового складу та своєчасного початку навчальних занять (виробничої діяльності). На підставі вказаного в ході службового розслідування заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_4 , яким було проведено службове розслідування, запропоновано оголосити "зауваження" полковнику ОСОБА_1 за не з`явлення 30 червня 2023 року о 14.00 годині на контрольне шикування особового окладу військової частіш полковник ОСОБА_1 (порушення вимоги розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік та вимоги усного розпорядження командира військової частини щодо контрольного шикування особового складу та своєчасного початку навчальних занять (виробничої діяльності)).

На переконання відповідача причинами та умовами даного порушення стала особиста недисциплінованість та низька виконавча дисципліна позивача.

3 огляду на вказане Військова частина НОМЕР_1 вважає безпідставними доводи позивача про те, що жодних підстав для оголошення зауваження у спірними наказами не було.

Позивач 01.11.2023 подав відповідь на відзив, у якій вказує наступне. Щодо наказу № 32 від 30.06.2023 року «Про результати службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню». Вказує, що повідомив усіх відповідальних осіб про погіршення стану здоров`я і про неможливість прибуття в частину. У відзиві та матеріалах службового розслідування зазначено про те, що я звертався до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 лише 05.06.2023 року. Однак, згідно з Журналом щоденних звернень до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 зафіксовано і моє звернення 06.06.2023 року. Ці відомості за нез`ясованих причин не внесені до матеріалів службового розслідування. Отже, всупереч нормам наказу Міністерства оборони України Nє608, яким затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування в Збройних силах України та ст. 86, 98 Дисциплінарного Статуту ЗС України не визначено та не доведено необхідність мого виклику поза встановлений робочий час, та які саме наслідки потягнуло за собою моє не прибуття в кабінет до командира частини. Щодо наказу № 39 від 15.07.2023 року «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_2 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 » вказує, що у акті службового розслідування зазначено, що я 30.06.2023 року о 14:00 год. не прибув на післяобіднє шикування особового складу військової частини. Однак, у матеріалах службового розслідування є Розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік, затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 46 від 24.12.2022 року. У цьому розпорядку дня відсутні будь-яка інформація про шикування особового складу в 14:00 год. Так, відповідач сам зазначає, що Розпорядком дня військової частини на 2023 рік шикування особового складу 0 14:00 год не визначено. При цьому, зазначає, що оскільки згідно розпорядком дня о 14:00 годині розпочинається навчальні заняття, то згідно усного розпорядження командира проводиться контрольне шикування. Таким чином, відповідач підтверджує, що жодних змін до Розпорядку дня військової частини на 2023 рік не вносилось відповідно до чинного законодавства.

Позивач також зазначає, що будь-яких розпоряджень, будь яким способом, усних або письмових, щодо шикування о 14:00 саме в той день, 30.06.2023 не отримував.

Вважає, що не порушував пунктів Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, які зазначені в оскаржуваних наказах, оскільки я дотримуюсь військової присяги, сумлінно і чесно виконую військовий обов?язок, накази командирів, неухильно додержуюся Конституції України та законів України.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальника групи морально-психологічного забезпечення, військове звання полковник.

30.06.2023 року Командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з основної ліяльності) № 32 «Про результати службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню».

У наказі міститься посилання на наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2023 № 173 «Про призначення службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню» та від 15.06.2023 № 181 «Про продовження терміну службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню» та інформація про проведення службового щодо полковника ОСОБА_1 .

У акті службового розслідування встановлено, що 05 червня 2023 року о 18.10 годин помічнику чергового частини капітану ОСОБА_5 командиром військової частини було поставлено завдання щодо виклику заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальника групи морально-психологічного забезпечення полковника ОСОБА_2 в кабінет командира частини. Помічник чергового частини капітан ОСОБА_6 оповістив та довів дане розпорядження полковнику ОСОБА_7 по мобільному телефону, на що отримав відповідь: «вже кінець робочого дин, тому я зайду вже завтра». Помічник чергового частини капітан ОСОБА_6 результати оповіщення доповів командиру військової частини та отримав завдання щодо виклику полковника ОСОБА_2 по тривозі посильним. Про виклик полковника ОСОБА_2 по тривозі посильним капітан ОСОБА_8 доповів черговому частини капітану ОСОБА_9 (рапорт ОСОБА_10 , додаток №3)

Для виклику полковника ОСОБА_2 по тривозі черговим частили капітаном ОСОБА_11 о 18.15 05.06.2023 до тимчасового місця проживання полковника ОСОБА_2 готель «МАРС» село Малехів Львівської області, було направлено посильного старшого солдата ОСОБА_12 (рапорт капітана ОСОБА_13 (додаток №4).

Близько 18.20 05.06.2023 посильний солдат ОСОБА_14 прибув до тимчасового проживання полковника ОСОБА_2 готель «МАРС» та з рецепції подзвонив до нього в помер і повідомив що його по тривозі викликають в частину, на що полковник ОСОБА_15 відповів: «що він себе погано почуває і не зможе з`явитися». Про результати оповіщення о 18.30 05.06.2023 солдат ОСОБА_14 доповів черговому частини каптану ОСОБА_9 (пояснення солдата ОСОБА_12 , додаток №5). Отримавши доповідь від посильного солдата ОСОБА_12 про результати оповіщення полковника ОСОБА_2 черговий частини капітан ОСОБА_16 повторно по мобільному телефону оповістив полковника ОСОБА_2 про його виклик по тривозі у військову частину. Про вжиті заходи черговим частини капітаном ОСОБА_11 було здійснено доповідь командиру військової частини усно та рапортом від 06.06.2023 вх. №654 (додаток №4).

3 пояснення полковника ОСОБА_2 (додаток №6) від 29.06.2023 стало відомо, що дійсно в той день (05.06.2023) після 19.00 йому телефонував черговий частини та передавав розпорядження командира військової частини про необхідність прибуття до нього (командира частини) в кабінет. У зв`язку із не знаходженням на робочому місці, а знаходженням поза межами військової частини негайно прибути не може, ніяких завдань щодо входження у зв`язок з командиром не отримував.

В подальшому після прибуття посильного з метою виклику на військову службу повідомив, що знаходиться в дуже важкому хворобливому стані, тому самостійно прибути не зможе, що підтверджується не поодинокими зверненнями до медичного пункту військової частини та відповідними записами в журналі звернень та подальшою госпіталізацією.

З доповіді начальника медичного пункту також встановлено що дійсно 05.06.2023 близько 11.00 годин до медичного пункту звертався позивач з скаргами на головний біль, відчуття тиснення в ділянці грудної клітки, було проведено замір артеріального тиску 150/100 та надана медична допомога, після чого стан здоров`я позивача покращився. Повторних звернень 05.06.2023 від позивача не було.

Не прибувши у військову частину по виклику по тривозі позивач порушив вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме ст.ст.11, 12, 16, 30, 37.

15.07.2023 року Командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з основної діяльності) № 39 «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_1 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 ».

У наказі міститься посилання на наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 № 200 та інформація про проведення службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_1 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_3 .

У акті службового розслідування зазначено, що 30 червня 2023 року о 14.00 годин під час післяобіднього шикування особового складу військової частини НОМЕР_1 мною заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 було виявлено відсутність заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальника групи морально-психологічного забезпечення полковника ОСОБА_1 , про що було здійснено доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 , рапорт від 30.06.2023 вх. №737 (додаток №2).

З пояснення полковника ОСОБА_1 від 11.07.2023 стало відомо, що у відповідності до розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2022, шикування особового складу НОМЕР_1 від 24.12.2022, військової частини о 14.00 не визначено, тому він на ньому ніколи не був присутнім, також як і багато інших військовослужбовців частини, включаючи командира військової частини НОМЕР_1 .

Розпорядком дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік шикування особового складу о 14.00 годин не визначено, але згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік о 14.00 розпочинаються командира військової частини НОМЕР_1 проводиться контрольне шикування з метою перевірки наявності особового складу та уточнення завдань щодо їх проведення.

Фактів відсутності на шикуванні о 14.00 годин інших військовослужбовців частини, в ході службового розслідування не виявлено та не встановлена, рапорти (доповідні) - відсутні.

Не з`явившись 30 червня 2023 року о 14.00 на контрольне шикування особового складу військової частими полковник позивач порушив вимоги розпорядку для військової частини НОМЕР_4 но 2023 рік та вимоги усного розпорядження командира військової частини, щодо контрольного шикування особового складу та своєчасного початку навчальних занять (виробничої діяльності).

Не погоджуючись із наказами командира військової частини НОМЕР_1 30.06.2023 року № 32 «Про результати службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню» в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальнику групи морально-психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 ; від 15.07.2023 № 39 «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_1 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 » в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальнику групи морально - психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 , позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 №548-XIV.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 N 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут). Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок (ст.13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що в основі поведінки військовослужбовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Правила поведінки та обов`язки, покладені на військовослужбовців, зокрема, стосовно неухильного дотримання вимог Конституції України та Законів, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поширюються на військовослужбовця не лише під час несення ним служби, а й у вільний від несення служби час.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

В ст.3 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Абзацом 2 та 6 ст. 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; погодитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

За ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, керівники державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, Голова Служби зовнішньої розвідки України, Голова Служби безпеки України, Голова Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, командувач Національної гвардії України, Голова Державної прикордонної служби України, Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, начальник Управління державної охорони України, керівники інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями користуються дисциплінарною владою в повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного, з них особисто.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

В ст. 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (ст. 82 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ст. 94 Дисциплінарного статуту, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі передбачені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі Порядок №608).

Отже, за змістом частини 1 розділу 1 Порядку №608 такий передбачає можливість проведення службового розслідування стосовно військовозобов`язаних, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку №608, службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Вказане свідчить, що проведення службового розслідування є правом командира з метою встановлення причин і умов вчинення дисциплінарного правопорушення, а не обов`язком, а тому лише факт його непроведення не може бути самостійною підставою для визнання протиправними наказів відповідача, на підставі яких позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Порядок віддання й виконання наказів передбачено статтями 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

У даному випадку підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності по наказу від від 30.06.2023 року № 32 «Про результати службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню» в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальнику групи морально-психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 стало неприбуття 05.06.2023 у військову частину по виклику по тривозі позивачем без поважних причин.

У даному випадку, під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям ОСОБА_1 в контексті дотримання ним службової дисципліни.

Так, в рамках службового розслідування було констатовано, що вказані у висновку службового розслідування дії, а неприбуття 05.06.2023 у військову частину по виклику (опповіщенні) по тривозі позивачем без поважних причин є порушенням ст.ст. 11, 12, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежним виконанням позивачем обов`язків військової служби, обов`язку військовослужбовця та свідчать про порушення ним службової дисципліни, а відтак вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дані обставини були належним чином зафіксовані та перевірені в ході службового розслідування та їм надана належна правова оцінка особою, яка його проводила.

При цьому вказані обставин ні під час проведення службового розслідування, ні в ході розгляду справи в суді позивачем не були.

Суд вважає, що матеріалами службового розслідування повністю доведено порушення службової дисципліни ОСОБА_1 та наявності в його діях складу дисциплінарного проступку.

Зокрема, неприбуття у військову частину по виклику по тривозі позивача на службу в даний період підтверджується: рапортом помічника чергової частини капітана ОСОБА_17 від 07.065.2023, рапортом старшого солдата ОСОБА_18 та рапортом чергового частини ОСОБА_19 .

Суд зауважує, що факт неприбуття до військової частини на оповіщення підтвердив і сам позивач у своєму поясненні від 29.06.2023.

Відтак, враховуючи вимоги Статуту, Дисциплінарного статуту та наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку суд приходить до висновку, що у відповідача були підстави для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відтак суд приходить до висновку, що при винесенні наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року № 32 «Про результати службового розслідування по факту неприбуття особового складу військової частини по оповіщенню» в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення - начальнику групи морально-психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 , відповідач діяв в порядку і на підставі, передбачених Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

З приводу визнання незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.07.2023 № 39 «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_1 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 » в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальнику групи морально - психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач та підтверджено матеріалами справи в акті службового розслідування є розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 на 2023 рік затверджений накаом командира військової частини НОМЕР_1 №46 від 24.12.2022 в якому відсутня будь-яка інформація про шикування особового складу в 14.00 год.

Судом встановлено що зміни до вказано розпорядку не вносилися. Усного розпорядження про шикування, як це стверджує відповідач його доведено не було.

Суд звертає увагу сторін, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачем не було надано жодних доказів, які підтверджують факт настання події, щодо якої було винесено наказ від від 15.07.2023 № 39 «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_1 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 » в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальнику групи морально - психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 . Відтак вказаний наказ вважається протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з вимогами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними та скасування наказів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.07.2023 № 39 «Про результати службового розслідування по факту відсутності полковника ОСОБА_1 на шикуванні особового складу військової частини НОМЕР_1 » в частині оголошення зауваження заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальнику групи морально - психологічного забезпечення полковнику ОСОБА_1 .

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.