Справа № 376/3063/23
Суддя: Коваленко О. М.
Дата ухвалення: 2023-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3063/23
Провадження № 2-а/376/28/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадженняв м. Сквира Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській областіЛазарєва Владислава Миколайовича, Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови про адмінправопорушення,

Встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 09.09.2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме: невиконання вимог п. 2.3 (в) ПДР України на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Постановою поліцейського СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській областіЛазарєва Владислава Миколайовича Серія БАД 789 918 від 09.09.2023 року ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за те, що 09.09.2023 року приблизно о 14 годині 30 хвилин в м. Сквира, керуючи транспортним засобом Ореl Frontera номерний знак НОМЕР_1 , здійснював керування з порушенням правил користування ременем безпеки. Причину зупинки сержант поліції ОСОБА_2 не повідомив, правила дорожнього руху позивач не порушував, їхав пристебнутий ременем безпеки. Побачивши, що його чомусь спиняють, відстебнув ремінь безпеки так як хотів вийти до працівників поліції. У подальшому, виконавши вимогу патрульного поліцейського щодо зупинки транспортного засобу, працівник патрульної поліції попросив надати документи для складання Потоколу про порушення правил користування ременем безпеки та оформлення постанови, відповідно до КУпАП.

Позивачем було заявлено усне клопотання про залучення адвоката, оскільки вважав і вважає, що постанову складено з порушенням вимог чинного законодавства.

Надавши своє Посвідчення водія Серія НОМЕР_2 , видане 01.08.2017, центр 3249 (TSC 3249), Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_3 та чинний страховий поліс ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», позивач почав чекати поки патрульний поліцейський завершить оформлення документів. Хоча працівник поліції мав би вимагати документи лише при законній зупинці автотранспорту та після того як інспектором було б проінформовано водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки (ст. 5 Закону України «Про Національну поліцію»).

Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» та статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначений чіткий перелік причин, коли поліцейські мають право зупиняти транспортні засоби.

З матеріалами справи позивач не був ознайомлений при зупинці транспортного засобу, доказів порушення ПДР (показання свідків, фото- чи відеоматеріали) надано не було, а тому звинувачення необгрунтовані, а отже були порушені права Позивача, саме принцип презумпції невинуватості, який прописаний у ст. 62 Конституції України. Сержант поліції ОСОБА_2 мав би надати докази, що позивачем було вчинено правопорушення, але того зроблено не було, чим порушив вимоги ст. 251 та 256 КУпАП.

Позивач вважає, що його права були порушені. Позивачем неодноразово було заявлено усне клопотання про залучення адвоката, щоб отримати кваліфіковану правову допомогу. Сержант поліції ОСОБА_2 знехтував правом позивача та виніс Постанову Серія БАД 789918 від 09.09.2023 року, хоча розгляд справи як мінімум мав би бути відкладеним.

Позивач хотів написати пояснення та зауваження до змісту постанови, але сержантом поліції ОСОБА_2 було відмовлено використати і це право.

Враховуючи всі обставини, позивач відмовився підписувати вищевказану постанову, оскільки часу для того щоб знайти кваліфікованого фахівця (адвоката) із цього питання не мав зовсім, оскільки сержантом поліції ОСОБА_2 було порушено це право, а також право на написання пояснень та зауважень до протоколу.

Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою, не підтверджену жодним доказом та винесену з порушенням його прав згідно Конституції України, ст. 268 ч.1 КУпАП.

З урахування викладеного, позивач просить суд:

Скасувати постанову поліцейського СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській областіЛазарєва Владислава Миколайовича Серії БАД 789918 від 09.09.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Ухвалою від 05.10.2023 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 12-13).

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Беручі до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, а також враховуючи інші критерії, визначені ч. 3 ст. 257 КАС України, суд вважає за необхідне розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 1 ст. 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 09.09.2023 відносно ОСОБА_1 поліцейським СРПР ВП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській областіЛазарєвим В.М. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 789918, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень (а.с. 18).

Відповідно до вказаної постанови 09.09.2023 року о 14.27 годині у м. Сквира по вул. Липовецькій ОСОБА_1 під час руху на автомобілі Ореl Frontera державний номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 (в) ПДР України.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У даному випадку оскаржуваною Постановою Серії БАВ № 425973 від 24.01.2022 року позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за порушення правил в сфері регулювання дорожнього руху.

Положеннями ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху .

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не навів заперечень, які могли б спростувати доводи позивача, та не надав належних доказів в розумінні ст. 251 КУпАП на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а відтак відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваної постанови.

Тому, позовна вимога про скасування постанови поліцейського СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській областіЛазарєва Владислава Миколайовича Серії БАД 789918 від 09.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач звернувся до суду з заявою про поновлення строку для звернення до адміністративного суду та вказав, що він не отримував оскаржуваної постанови від працівників поліції під час її складання, також не отримував її поштою, а дізнався від працівників Виконавчої служби.

Частиною шостою статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).

При цьому, поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим; такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення з позовом до суду та підтверджені належними доказами.

Поряд з цим, суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали своєчасному зверненню з позовом до суду, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у судових рішеннях від 13.09.2006 у справі N 6-26370кс04 та від 15.10.2013 у справі N 21-240а13.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи те, що Постанову Серії БАД 789918 від 09.09.2023 про накладення адміністративного стягнення позивач у день її постановлення та поштовим переказом не отримував, дані обставини не спростовані відповідачем, тому суд вважає поновити пропущений строк на оскарження вказаної постанови.

Як визначено статтею 244 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 536,80 гривень.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 5-8, 9, 73, 74, 77, 90,120,121, 229,242, 243, 244, 245, 250, 257,262,286, 292,293, 297 КАС України, ст. ст. 9,33,121,222,251,252,280 КУпАП, ст. ст. 14,52 Закону України «Про дорожній рух», ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», суд

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПР ВП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській областіЛазарєва Владислава Миколайовича, Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови про адмінправопорушення задовольнити в повному обсязі.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду.

Скасувати Постанову поліцейського СРПП ВП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській областіЛазарєва Владислава Миколайовича Серії БАД 789918 від 09.09.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.М. Коваленко