Справа № 619/5786/23
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 619/5786/23
провадження № 2-а/619/13/23
Рішення

іменем України

25 грудня 2023 року,

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Алфьорової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 619/5786/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті,

вимоги позивача: про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

представник позивача: Луговський Ю.В.,

представник відповідача: Сороколіт І.В.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Приходьков Артем Сергійович, у інтересах якого діє представник адвокат Луговський Ю.В., 29.11.2023 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову серії АА № 00013618 від 04.09.2023 щодо нього по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500,00 грн, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити. У обґрунтування позову зазначено, що в постанові сказано, що 02 вересня 2023 року о 14 год 38 хв за адресою Н-07 км 191+578 Сумська область, зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.460 р.н. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7,739% (0,89 тон) при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Більш того у постанові зазначено наступні фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 5 шт; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3747 мм, 2-3: 5297 мм, 3-4: 1287 мм; 4-5: 1286 мм; навантаження на вісь 1- 8200 кг, 2 - 14750 кг, 3- 4700 кг, 4- 4750 кг, 5 - 4950 кг, загальна маса 37350 кг. Він вважає цю постанову протиправною, необгрунтованою, винесеною за відсутністю факту порушення на основі недостовірних даних та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на таке: у постанові не зазначено категорію транспортного засобу, а також типу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), фотографію державного номерного знака причепу, тобто тих даних, на підставі яких встановлено перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,739% (0,89 тон). Зазначена постанова не містить посилань на жодні докази, на підставі яких старшим державним інспектором зроблено висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення. У спірній постанові наявні відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення та ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації, однак при введенні вказаних відомостей доступ до веб-сайту взагалі не надається (відсутні зображення чи відеозапис транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення), а тому взагалі неможливо перевірити правильність зазначених посадовими особами Укртрансбезнеки даних. Окрім того, викликає сумнів розрахунок перевищення нормативних параметрів навантаження на вісь транспортного засобу, оскільки відповідачем не надано обґрунтування такого розрахунку у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. У постанові зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. За відсутності у постанові посилання на зазначені документи, відсутні підстави вважати, що спірний габаритно-ваговий контроль було здійснено, у тому числі здійснено із дотриманням відповідної процедури, оскільки акт, складання якого передбачено вказаною нормою, та який є належним доказом, що засвідчує перевищення допустимих габаритів, відсутній, то відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП. Як можно встановити з мал. № 1 до сідлового тягача була приєднана цистерна харчова-Е, у якій може бути перевезено сипучі або рідкі товари, які за своїм характером є подільним, тобто можуть при завантаженні бути поділені на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей, більш того, як встановлено із постанови, загальна вага товару, який перевозився не перевищує 44 тон, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено. За таких умов, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф за відсутність такого дозволу. Крім того, з обставин справи не з`ясовано, на замовлення якого перевізника здійснювалося надання послуг з перевезення вантажу транспортним засобом DAF FT XF 105.460 р.н. НОМЕР_1 без зазначення напівпричепа. Тому вирішальним при розгляді даної справи було встановлення факту, чи є він перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" та взагалі чи був він суб`єктом господарювання. Як слідує з наявних у відповідача даних про реєстрацію, транспортний засіб належить йому на праві власності, а в розпорядженні знаходиться у ФОП ОСОБА_2 , щодо причепа інформацією не володіє, оскільки відсутній державний номерний знак, а тому він мав законне право передавати керування цими транспортними засобами іншій фізичній особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційні документи на ці транспортні засоби. Проте в даному випадку це жодним чином не зробило його учасником правовідносин, які витікають з договору перевезення вантажу, укладеного водієм у власних цілях. Підсумовуючи викладене, слід прийти до висновку, що він у спірних правовідносинах не с перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому за встановлених обставин його притягнення до відповідальності за порушення вимог цього закону є протиправним.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, почилаючись на те, що положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю. Позивач зазначає про те, що він не є суб`єктом відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, оскільки транспортний засіб перебував в користуванні іншої особи ФО-П ОСОБА_2 . Позивач, будучи власником такого транспортного засобу, як того вимагає Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, не вжив заходів для внесення відповідних відомостей до реєстру. Також позивач не надав доказів звернення особи, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, документа (квитанцію) про сплату відповідного штрафу. Особою, за якою зареєстрований транспортний засіб, на час вчинення адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення обліковується позивач. При цьому, відомості щодо користувача даного транспортного засобу (ФОП- ОСОБА_2 ) до ЄДРТЗ внесені не були. Також, у п. 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі Інструкція), зафіксовані в автоматичному режимі, на яку посилається представник позивача, не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб. Крім того, у постанові викладена суть правопорушення та чітко зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР. Перевищення нормативних габаритних параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з урахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі. Похибка пристрою регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на X-факт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі. Відповідно: постановою серії АА № 00013618 від 04.09.2023 зафіксовано фактичні параметри транспортно засобу: кількість вісей - 5 шт; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3747 мм, 2-3: 5297 мм, 3-4: 1287 мм; 4-5: 1286 мм; навантаження на вісь 1 - 8200 кг, 2 - 14750 кг, 3 - 4700 кг, 4 - 4750 кг; 5 - 4950 кг; загальна маса - 37350 кг. Так, згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою серії АА № 00013618 від 04.09.2023 перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7.739% (0.89 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон. Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: (14750 11500 ( 16%х 14750)/ 11500)х100% = 7,739%. Отже, особа підлягає адміністративній відповідальності при допущенні перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, починаючи з певної межі перевантаження, а саме 5%. У законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що унеможливлює механічне втручання в роботу системи. На підтвердження факту фіксації руху транспортних засобів позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення його до відповідальності, а також справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей повідомляє, що прилад автоматичний 15 для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM74, WAGA-WIM40, CRUA-05- VVE, зав. No 16 яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується: сертифікатом відповідності UA.TR.113-0748/10F-22; сертифікатом перевірки типу UA.ТК.113-0748-21.WIM-комплекси відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що прямо вказано у п. 52 Додатку 1 до Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94. Таким чином, щодо WIM-комплексів як приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь застосовується презумпція відповідності засобів вимірювальної техніки. Всі постанови про порушення містять посилання на технічний засіб вимірювання, що призводить до можливості його точної ідентифікації, а вимірювальна техніка за своїми характеристиками відповідає вимогам ДСТУ і враховує гранично допустимі похибки при зважуванні.

Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та висловлює свою незгоду з відзивом, оскільки у відзиві зазначено про технічний регламент законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки Затверджені П КМУ від 13.01.2016 року за №94, який вказано у п. 52 Додатку І, застосовується у групі засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології: оцінка відповідності засобів вимірювальної техніки суттєвим вимогам, що до них застосовуються, повинна проводитися за вибором виробника шляхом застосування однієї з процедур оцінки відповідності, наведених у додатку 1. Якщо оглянути сертифікат відповідності та сертифікат перевірки типу, ми не побачимо у ньому, заводський номер приладу, яким відбулась фіксація порушення, згідно постанови, однак в ній зазначено, де саме розташований пристрій - WІМ74 (пристрої зважування), який пристрій вимірювання використовувався та його тип - WАGА-WІМ-40, СRUA-05-VVЕ. Однак, у своєму відзиві представник Відповідача зазначає інший прилад вимірювання ваги у русі ніж зазначено в постанові, на якому наявний заводський номер, а саме: WIM74, WАGА-WІМ-40, СRUA-05-VVЕ, зав. №16. Згідно Порядку № 879 зазначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, при цьому Відповідач не надав свідоцтво про повірку приладу, яким було проведено вимірювання ваги. Посилаючись на офіційний сайт Відповідача, на якому відсутня камера та розташування даної системи автоматичного зважування - WIM74 у Сумській області за адресою Н-07, км 191+578. У даній справі потрібно врахувати останню позицію Верховного суду від 23 серпня 2023 року, справа N 600/1407/22-а, провадження N К/990/34398/22, Таким чином спірним у цій справі є питання правомірності стягнення саме з позивача як власника транспортного засобу адміністративно-господарських та визначення такого власника перевізником. Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 01 червня 2023 року та від 06 липня 2023 року у справах N 640/39442/21 та N 560/514/22 відповідно. Така позиція узгоджується також із висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, висловленими у постанові від 16 жовтня 2020 року у справі N 910/7554/19, в якій встановлено, що перевізником у спірних правовідносинах є товариство, яким отримано транспортний засіб на підставі укладеного договору суборенди, та яким вчинено порушення, що полягає у перевищенні транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, яке встановлено внаслідок проведення Укртрансбезпекою габаритно-вагового контролю вантажного автомобіля. Тому, враховуючи позицію ВС, стає зрозуміло, що відповідальність настає лише по відношенню до перевізника товару, а не власника автомобіля. Постанова серії АА №00013618 від 04.09.2023 за формою та змістом не у повній мірі відповідає вимогам до неї, оскільки під час її винесення в постанові у графі «зафіксовано транспортний засіб» має бути серед іншого відображено марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу напівпричепу та інших причіпних пристроїв, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду Від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова ВС від 27.06.2019 у справі №560/751/17). Відсутність доказів вини Позивача та її недоведеність в частині врахування усіх обставин справи, свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 14.05.2020, №240/12/17). Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення Позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Заяви, клопотання учасників справи.

У судове засідання представник відповідача не з`явилася, причини неявки суду не повімила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представник позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення про підстави позовних вимог, однак, під час дослідження письмових доказів зв`язок перервався.

Відповідно до ч. 5 ст. 195 КАС України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду несе учасник справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні та судовий розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 30.11.2023 поновлено процесульний строк на оскарження постанови, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд на 13.12.2023, який відкладено на 25.12.2023 за клопотанням представника позивача.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

04 вересня 2023 року старшим державним інспектором відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Дорошенко Ольгою Володимирівною винесено постанову серії АА №00013618 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою встановлено, що 02.09.2023 о 14 год 38 хв за адресою: Н-07 км 191+578 Сумської області зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.460 р.н. НОМЕР_2 , відповідальна особа ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5. ПДР: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 7.739 % (0.89 тон) при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тон, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено адміністртивіне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500,00 грн. Порушення зафіксоване на на технічний засіб WIM74, WAGA-WIM40, CRUA-05-VVE. Зазначено фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 5 шт; спарені колеса - 2 вісь; відстань між вісями 1-2: 3747 мм, 2-3: 5297 мм, 3-4: 1287 мм; 4-5: 1286 мм; навантаження на вісь 1- 8200 кг, 2 - 14750 кг, 3- 4700 кг, 4- 4750 кг, 5 - 4950 кг, загальна маса 37350 кг (а.с. 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353 XII) встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 22.5 ПДР, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 2 ст. 132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки DAF комерційний опис НОМЕР_3 , рік випуску 2013, особливі відмітки: спеціалізований вантажний сідловий тягач Е, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 21).

Відповідно до умов укладеного договору № 4 оренди автомобіля від 01.06.2023 ОСОБА_1 надав, а ФО-П ОСОБА_2 прийняв у строкове платне користування автомобіль, а саме марки DAF комерційний опис НОМЕР_3 рік випуску 2013 особливі відмітки: спеціалізований вантажний сідловий тягач Е, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 . Термін оренди становить один рік з моменту прийняття суб`єкта, що орендується. На підставі акту здачі-приймання об`єкта оренди до Договору № 4 від 01.06.2023, орендодавець належним чином передав, а орендар прийняв об`єкт оренди, а саме зазначений транспортний засіб (а.с. 24-27).

Відповідно до пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388) за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

При цьому, відповідно до п. 3 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ № 1197 від 14.11.2018 року (далі Порядок № 1197), підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є:

1) визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування;

2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем;

3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом;

4) користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички);

5) користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу;

6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється у сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю) та належного користувача (п. 21 Порядку № 1197).

Пунктом 36 Порядку № 1197 встановлено, що внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі тимчасового реєстраційного талона, здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою належного користувача.

Отже, позивач по справі є суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки позивач, будучи власником транспортного засобу, не вжив заходів для внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів про належного користувача транспортного засобу марки DAF р.н. НОМЕР_1 для автоматизованого обліку.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623).

Згідно з п. 2 Порядку №1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п. 14 Порядку № 1174).

Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, а саме за перевищення нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України.

Правопорушення були зафіксовані за допомогою вимірювального обладнання автоматичного пункту ваго-габаритного контролю за допомогою відповідних технічних засобів.

У оскаржуваній постанові наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, повну масу транспортного засобу, навантаження на осі.

Автоматична фіксація не передбачає здійснення розрахунків, складання інших документів, які, будуть доказами скоєння адміністративного проступку. Усі вимірювання здійснює технічний пристрій, інформація про який наявна у постанові.

Доказом вчинення правопорушення є дані його автоматичної фіксації, які містяться в інформаційно-телекомунікаційній системі фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, тобто системі комплексних взаємопов`язаних методів і засобів збирання, збереження, обробки та надання даних про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті та підсистем взаємодії з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, Реєстром адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та іншими інформаційними та інформаційно-телекомунікаційними системами МВС, Укравтодору, відповідних державних органів, національного оператора поштового зв`язку, а також з телекомунікаційними мережами операторів, провайдерів телекомунікацій. Ці дані, які отримані із інформаційно-телекомунікаційної системи (у тому числі. фото), зазначаються безпосередньо у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Суд вважає, що відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення, а вимоги до змісту постанови, визначені статтею 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 - дотримано.

Щодо доводів позивача про недостовірність результатів вимірювання дорожніх транспортних засобів в русі та введення технічного засобу в експлуатацію, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.06.2014 року № 1314-VII "Про метрологію та метрологічну діяльність" (далі Закон № 1314-VII), засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону № 1314-VII, у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно- правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону № 1314-VII, наукові метрологічні центри у сферах діяльності, визначених положеннями про них та нормативно-правовими актами, зокрема, проводять оцінку відповідності засобів вимірювальної техніки; проводять калібрування та повірку засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону № 1314-VII, оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. Оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності. Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Закону № 1314-VII, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Пунктом 2 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року № 163 встановлено, що дія цього Технічного регламенту поширюється на засоби вимірювальної техніки, зазначені у додатках 3-12, а саме автоматичні зважувальні прилади.

Згідно з п. 114 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, виробник наносить знак відповідності і додаткове метрологічне маркування, передбачені Технічним регламентом, і під відповідальність призначеного органу, зазначеного в п. 106 цього додатка, його ідентифікаційний номер на кожний окремий засіб вимірювальної техніки, який відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу, та застосовним вимогам Технічного регламенту.

В матеріалах справи містяться сертифікати відповідності та перевірки типу ННЦ «Інститут метрології» № UA.TR.113-0748/10F-22 від 13.12.2022 та № UA.TR.113-0784-21 від 29.12.221 чинний до 28.12.2031 щодо технічного засобу «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, автоматизована система зважування ТЗ в русі (WAGA2.0)», які підтверджують, що засіб вимірювальної техніки, яким здійснено автоматичну фіксацію порушення ПДР України, належним чином сертифікований та відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки та Закону № 1314-VII, є справним та придатним до експлуатації.

Враховуючи викладене, доводи позивача про наявність сумнівів щодо проведення зважування на провіреному належним чином засобі вимірювальної техніки, хибність та недостовірність даних, не відповідають дійсності.

Крім того, процедуру оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до покладених на них повноважень матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначено Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року № 512 (далі Інструкція № 512).

Пунктом 1 Розділу ІІ Інструкції № 512 передбачено, що уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені, зокрема, ч. 2 та 3 ст. 132-1 КУпАП. Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.

Згідно з п. 2 Розділу ІІ Інструкції № 512, уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції № 512 передбачено, що під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Твердження позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам Інструкції № 512, є безпідставними, оскільки інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, у залежності від обставин вчинення порушення.

Що стосується посилання на те, що методика зважування в автоматичному режимі не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, суд зазначає, що фізичні характеристики вантажу, не впливають на загальну вагу вантажу та на навантаження на осі, від того який вантаж перевозився, це не зменшить вагу вантажу чи його розміщення. Фізичні характеристики вантажу не спростовують виявленого порушення.

Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

У свою чергу, можливе переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки у задоволенні позову відмовляється, то судові витрати залишаються за рахунок позивача.

Керуючись ст. 9, 77, 241-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Учасникам справи надіслати копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження, проживання чи перебування:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51.

Суддя І. М. Нечипоренко