Справа № 380/17641/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області №3-С від 04.03.2022 «Про винесення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 », відповідно до якого позивачу оголошено догану;

- стягнути з Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн;

- зобов`язати Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області провести нарахування та виплату суми заохочувальних та компенсаційних виплат, які включають винагороди та премії, відповідно до розрахунку, наданого Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області за період з 04.03.2022 по листопад 2022 року включно, на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що про порушення відповідачем вимог ч.1 ст. 77 Закону України «Про державну службу», а саме 10-го строку прийняття спірного рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Закону України «Про державну службу» відповідачем не зазначено у спірному рішенні відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація. Всупереч вимог ч.6 ст.77 Закону України «Про державну службу» позивача мало би бути ознайомлено із спірним наказом не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення, втім ознайомлено із спірним наказом лише через більше як вісім місяців, а саме 23.11.2022, коли наказ прийнято 04.03.2022. Всупереч вимог ч.1 ст. 75 та ч. 1 ст. 76 Закону України «Про державну службу» відповідач не забезпечив можливості надання позивачем письмових пояснень по зазначеній дисциплінарній справі, хоча позивач неодноразово виявляв таке бажання та не забезпечив можливість ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи.

Також позивач просить стягнути з відповідача компенсацію моральної шкоди та зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу суми заохочувальних та компенсаційних виплат, відповідно до розрахунку, наданого Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області за період з 04.03.2022 по листопад 2022 року включно.

Представник відповідача у поданому на позовну заяву відзиві проти позову заперечив в повному обсязі. Вказав, що позивач звернувся до суду із пропуском строку, доказів поважності пропущеного строку суду не надав. Крім цього, зазначив, що 08.12.2022 відповідно до письмової заяви ОСОБА_1 наказом №21-С достроково знято догану, оголошену спірним наказом, тому вважає, що звернення до суду щодо скасування спірного наказу є безпідставним за відсутності предмету спору, оскільки оскаржуваний наказ скасовано іншим наказом. Що стосується терміну прийняття рішення на підставі висновку дисциплінарної комісії, то відповідач вказує, що позивач був відсторонений від роботи наказом №71-ОС від 08.11.2021, а допущений до роботи лише 02 березня 2022 року наказом №16-ОС, тому терміни притягнення до дисциплінарної відповідальності не порушені, оскільки період відсторонення, лікарняного чи відпустки вважається як зупинений термін. Наголошує, що період, за який позивач вимагає матеріальне заохочення, премії, надбавки, тощо це період, за який позивач був відсутній на роботі, тому позовна вимога в тій частині є неприйнятною та протиправною, та такою яка не відповідає дійсним обставинам. Щодо моральної шкоди, то відповідач вказує, що позивач не додав жодних підтверджуючих документів, тому позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до наказу Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль) від 04.03.2022 № 3-С «Про винесення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 », відповідно до ст. 63, ст. 64, п.5 ч.2 ст.65, п.2 ст.66, ст.68, ст.77 Закону України «Про державну службу» №889-VII від 10.12.2015, із врахуванням висновку дисциплінарної комісії Львівського рибоохоронного патруля з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців від 08.12.2021, за неналежне виконання посадових обов`язків, наказів, розпоряджень начальника управління оголошено догану головному державному інспектору відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_1 .

Вважаючи протиправним наказ Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль) від 04.03.2022 № 3-С «Про винесення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 », позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Щодо покликання відповідача у відзиві на позовну заяву про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом, суд вказує про помилковість такого твердження, адже як видно із спірного наказу, позивач ознайомився із таким 23.11.2022 та у місячний строк, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України звернувся до суду, а саме 05.12.2022, що підтверджується відтиском на поштовому конверті, коли позовну заяву здано на пошту.

Крім цього, покликання відповідача про відсутність предмету спору, оскільки 08.12.2022 наказом №21-С достроково знято догану ОСОБА_1 , оголошену спірним наказом, судом відхиляється, адже дострокове зняття догани не свідчить про скасування спірного наказу, яким було застосовано таку догану, з підстав його прийняття.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням регулюються Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі - Закон № 889-VІІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Цей закон визначає правовий статус державного службовця.

Частиною першої статті 8 Закону № 889-VІІІ передбачено, що державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Відповідно до статті 9 № Закону 889-VІІІ, державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки, чи особі, визначеній у контракті про проходження державної служби (у разі укладення). Державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Наказ (розпорядження), доручення має містити конкретне завдання, інформацію про його предмет, мету, строк виконання та особу, відповідальну за виконання. Наказ (розпорядження) має бути письмовим, а доручення може бути письмовим або усним.

Згідно з частиною першою статті 62 Закону № 889-VІІІ державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону.

Частиною першою статті 64 Закону № 889-VІІІ передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 65 Закону № 889-VІІІ передбачено підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, зокрема, це вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VІІІ встановлено, що одним із видів дисциплінарного проступку є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону № 889-VІІІ до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (частини перша статті 67 Закону № 889-VІІІ).

Відповідно до приписів частини другої та третьої статті 67 Закону № 889-VІІІ, обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Під час застосування дисциплінарного стягнення можуть враховуватися також інші, не зазначені у частині другій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність державного службовця.

Обставинами, що обтяжують відповідальність державного службовця, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або токсичних засобів; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого державного службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення щодо нього; 4) вчинення проступку умисно з мотивів неповаги до держави і суспільства, прав і свобод людини, окремих соціальних груп; 5) настання тяжких наслідків або заподіяння збитків внаслідок вчинення дисциплінарного проступку(частина четверта статті 67 Закону № 889-VІІІ).

Приписами статті 69 Закону № 889-VІІІ встановлено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення визначені статтею 74 Закону № 889-VІІІ.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку.

Статтею 75 Закону № 889-VІІІ встановлено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відповідно до змісту статті 76 Закону № 889-VІІІ, державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі (стаття 77 Закону № 889-VІІІ).

Відповідно до частини другої статті 77 Закону № 889-VIII у рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Аналіз наведених норм вказує, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до державного службовця, який порушив службову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

Для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. У свою чергу протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Щодо строку прийняття спірного наказу від 04.03.2022 № 3-С «Про винесення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 », суд враховує наступне.

Як зазначено судом вище, порядок прийняття рішення за наслідками дисциплінарного провадження, його зміст та строки регламентовано статтею 77 Закону № 889-VІІІ.

Отже, суд зобов`язаний перевірити відповідність спірного наказу вимогам статті 77 Закону № 889-VІІІ через призму частини 2 статті 2 КАС України.

Так, ч. 1 ст. 77 Закону № 889-VІІІ передбачає строк тривалістю 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі для прийняття рішення, зокрема, про накладення дисциплінарного стягнення. Вказаною нормою, як і іншими нормами чинного законодавства не передбачено можливості поновлення чи продовження вказаного строку.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття спірного наказу слугував висновок дисциплінарної комісії від 08.12.2021 за результатами дисциплінарних справ стосовно державних службовців, згідно якого з врахуванням ст.ст.65,66,67,68 ЗУ «Про державну службу» комісія вбачає в діях ОСОБА_1 склад дисциплінарного проступку, що полягає у неналежному виконанні своїх посадових обов`язків, недотриманні Інструкції з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення, порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та пропонує застосувати до головного інспектора ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Таким чином, строк прийняття рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення тривав з 08.12.2021 до 18.12.2021.

Водночас, суд враховує й те, що дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження (п. 4 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України №1039 від 04.12.2019 (Далі - Порядок №1039).

Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів (абз. 2 п. 5 Порядку №1039).

Оскільки наказ №30-С «Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » винесений 27.10.2021, отже строк дисциплінарного провадження відносно позивача закінчився 11.12.2021, однак рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення прийнято не було, що свідчить про прийняття спірного наказу від 04.03.2022 №3-С «Про винесення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 » за межами дисциплінарного провадження відносно позивача.

Стосовно доводів відповідача, що позивач був відсторонений від роботи наказом №71-ОС від 08.11.2021, а допущений до роботи лише 02 березня 2022 року наказом №16-ОС, тому терміни притягнення до дисциплінарної відповідальності не порушені, оскільки період відсторонення, лікарняного чи відпустки вважається як зупинений термін, суд зазначає таке.

Згідно ч. 4 ст. 74 Закону № 889-VІІІ дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

В свою чергу, як вже згадувалось вище, в ч. 1 ст. 77 Закону № 889-VІІІ визначений строк для накладення дисциплінарного стягнення. Тобто, поняття накладення та застосування в розумінні означеного Закону не є тотожними.

Більше того, доказів того, що позивач був тимчасового непрацездатним, у відпустці чи відрядженні, як про це зазначає ч. 4 ст. 74 Закону № 889-VІІІ, матеріали справи не містять, а про відсторонення у ч. 4 ст. 74 Закону № 889-VІІІ мова не йде, а тому відносно позивача могло бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Щодо покликання позивача про порушення відповідачем ч. 6 ст. 77 Закону № 889-VІІІ, суд зазначає наступне.

Згідно приписів ч. 6 ст. 77 Закону № 889-VІІІ державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

Згідно приписів ч. 7 ст. 77 Закону № 889-VІІІ у разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як видно із спірного наказу, позивач ознайомленим із таким 23.11.2022, про що свідчить відповідний запис на наказі. Доказів того, що позивач відмовлявся від отримання спірного наказу матеріали справи не містять.

Матеріали справи містять супровідний лист від 09.03.2022 №1-7-19/268-22 та копію квитанції від 09.03.2021 про скерування позивачу спірного наказу від 04.03.2022, втім із порушенням 3-денного строку з дня прийняття спірного рішення.

Відтак, суд доходить висновку, що спірний наказ прийнятий також із порушенням ч. 6 ст. 77 Закону № 889-VІІI.

Щодо покликання позивача про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 75 та ч. 1 ст. 76 Закону № 889-VІІI, а саме не забезпечення можливості надання позивачем письмових пояснень по зазначеній дисциплінарній справі та не забезпечення можливості ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 75 Закону № 889-VІІІ перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Разом з тим, за змістом п. 35 Порядку №1039 комісія, дисциплінарна комісія вносить суб`єкту призначення пропозицію (подання) разом з матеріалами дисциплінарної справи не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня її (його) підписання.

Одночасно із внесенням суб`єкту призначення пропозиції (подання) державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення такої пропозиції (подання) та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону.

Таке повідомлення державного службовця здійснюється шляхом вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у встановленому порядку. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Державний службовець надає письмове пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу.

У разі ненадання державним службовцем письмового пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу не пізніше ніж як за два календарних дні до закінчення строку прийняття суб`єктом призначення рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження державний службовець вважається таким, що відмовився від надання письмового пояснення.

В матеріалах справи містяться листи (від 22.11.2021 № 1-6-19/1506-21 та від 22.11.2021 №1-6-19/1505-21) із поштовою квитанцією про скерування позивачу запрошення на засідання дисциплінарної комісії та надання пояснень, що свідчить про виконання відповідачем вимог ч.1 ст. 75 Закону № 889-VІІІ.

Відтак не надання позивачем не пізніше ніж як за два календарних до закінчення строку прийняття рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення письмових пояснень не перешкоджало накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення в межах визначеного законом 10-денного строку.

Згідно приписів ч. 1 ст. 76 Закону № 889-VІІІ державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Щодо покликання позивача на порушення відповідачем його права на ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи згідно поданого ним клопотання від 01.12.2021, то суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів відмови в ознайомленні позивача з матеріалами дисциплінарної справи.

З огляду на викладене, суд вважає достовірно встановленим той факт, що наказ Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль) від 04.03.2022 №3-С «Про винесення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 » прийнятий з порушенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 77 Закону України «Про державну службу».

Також, суд враховує те, що спірний наказ прийнятий також із порушенням ч. 2 ст. 77 Закону № 889-VІІІ, якою передбачено необхідність зазначення в наказі стислого викладу обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація.

Так, зі змісті спірного наказу слідує, що відповідно до ст. 63, ст. 64, п.5 ч.2 ст.65, п.2 ст.66, ст.68, ст.77 Закону України «Про державну службу» №889-VII від 10.12.2015, із врахуванням висновку дисциплінарної комісії Львівського рибоохоронного патруля з розгляду дисциплінарних справ стосовно державних службовців від 08.12.2021, за неналежне виконання посадових обов`язків, наказів, розпоряджень начальника управління оголошено догану головному державному інспектору відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» ОСОБА_1 .

При цьому суд звертає увагу на те, що спірний наказ не містить відомостей про час і місце вчинення позивачем дисциплінарного проступку, опису суті та обставин вчиненого позивачем порушення, що дозволяє суду дійти висновку, що, приймаючи такий наказ, відповідач не перевірив висновки Дисциплінарної комісії в цій частині та не встановив час і місце вчинення дисциплінарного поступку, що робить не можливим притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та є самостійною підставою для скасування наказу, що має такий дефект змісту.

Адже у змісті спірного наказу відсутній опис стислого викладу обставин справи відносно порушення позивачем норм законодавства, які мали би містити вказівку на те, які дії (бездіяльність) позивача складають об`єктивну сторону дисциплінарного проступку за цими нормами, час та місце вчинення цього проступку, форму вини позивача, а також наслідки таких дій, обґрунтування саме виду стягнення як догана.

Норма п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VІІІ визначає, що дисциплінарним проступком, зокрема, є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

З тексту вищевказаного спірного наказу неможливо встановити, які саме посадові обов`язки, та акти органів державної влади неналежно виконувались позивачем, отже суд констатує, що зміст спірних наказів не містить стислого викладу обставин справи (зазначення події (факту) вчиненого дисциплінарного проступку), за які посадова особа притягається до дисциплінарної відповідальності, що суперечить вимогам ч. 1, ч. 2 ст. 77 Закону № 889-VІІІ та є самостійною підставою для визнання протиправним і скасування цього наказу.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 19 листопада 2020 року по справі № 160/2021/19 щодо вимог до змісту наказу про накладення дисциплінарного стягнення у випадку притягнення до відповідальності за п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889.

З огляду на вказане, застосування до позивача дисциплінарного стягнення відбулось не у порядку та не у спосіб, визначений Законом №889-VIII, тобто з порушенням одного з основних критеріїв правомірності прийняття суб`єктом владних повноважень рішення. У даному випадку порушення порядку та строку застосування до позивача дисциплінарного стягнення є самостійною та достатньою підставою для визнання спірного наказу протиправним та скасування його у судовому порядку.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль) від 04.03.2022 №3-С «Про винесення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 » не відповідає вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Закону №889-VІІІ та не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1)якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2)якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3)в інших випадках, встановлених законом.

Стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», передбачає, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, в тому числі за незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

В силу п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач не надав суду жодних пояснень в обґрунтування розрахунку суми моральної шкоди (чому виходив саме з відповідної суми коштів, що оцінював для розрахунку тощо). Окрім того, не надав жодних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з оскаржуваними діями відповідача, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я тощо. Також не зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи суму шкоди.

Позивачем не надано суду належних доказів існування причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою шкодою позивачу. Позивачем не доведено, що моральна шкода була завдана відповідачем саме у такому розмірі.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018 в справі № 804/2252/14, від 20.02.2018 у справі №818/1394/17.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу суми заохочувальних та компенсаційних виплат, які включають винагороди та премії, відповідно до розрахунку наданого Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області за період з 04.03.2022 по листопад 2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Закону № 889-VІІІ, протягом строку дії дисциплінарного стягнення (крім зауваження) заходи заохочення до державного службовця не застосовуються.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 79 Закону № 889-VІІІ підстав до застосування заходів заохочення до позивача протягом строку дії дисциплінарного стягнення у відповідача не було, відтак зазначена вимога заявлена позивачем передчасно.

Крім того, суд враховує пояснення відповідача, що в період з 04.03.2022 по листопад 2022 року винагород та премій працівникам не проводилось у зв`язку із відсутністю фінансування.

Зважаючи на наведене підстав до задоволення третьої позовної вимоги немає.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

У свою чергу, суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням зазначеного, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Так, ч. 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (Львівський рибоохоронний патруль) від 04.03.2022 № 3-С «Про винесення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 ».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Львівській області (вул. Тернопільська, 2а, м. Львів, 79034, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидор Н.Т.