Справа № 200/1932/23
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Справа№200/1932/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Духневича О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з урахуванням уточненої позовної заяви, звернувся 08 травня 2023 року через систему «Електронний суд» до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у непризначенні у наказі командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 334 від 29.11.2022 року до виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік;

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 334 від 29.11.2022 року щодо військовослужбовця ОСОБА_1 в частині виплати йому додаткової винагороди за пунктом 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 у розмірі 603214,48 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та виплатити вказані суми.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у період з 08.12.2020 по 29.11.2022 проходив службу в Збройних Силах України за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 та має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 29.12.2021 року.

Наказом № 334 від 29.11.2022 позивача звільнено з військової служби за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби) пункту 2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з 29.11.2022.

Зазначає, що під час військової служби приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з 14.09.2021 року по 13.07.2022 року, з 13.07.2022 року по 29.11.2022 року.

Під час участі у вказаних заходах отримав ушкодження здоров`я, наслідком чого стало встановлення йому 3 групи інвалідності.

Зазначає, що з 24 лютого 2022 року перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у разі отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), що пов`язане із захистом Батьківщини, є підставою для нарахування додаткової винагороди у розмірі 100 000, 00 грн. в місяць.

Перебуваючи на військовій службі під час воєнного стану позивач був направлений на стаціонарне лікування у зв`язку з контузією від вибухів в результаті обстрілів: з 23.04.2022 по 09.05.2022, з 11.05.2022 по 04.06.2022, з 12.08.2022 по 18.08.2022, з 19.08.2022 по 02.09.2022, з 02.09.2022 по 03.10.2022, з 03.10.2022 по 18.11.2022.

Разом з тим, відповідачем протиправно не нараховано та невиплачено додаткової винагороди згідно пункту 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 у розмірі 603214,48 грн. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та виплатити вказані суми. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Грищенку Є.І.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 у місячний строк з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження надати суду: довідку про кількість днів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 24.02.2022 по 29.11.2022; докази нарахування позивачеві грошової допомоги додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за період з 24.02.2022 по 29.11.2022; довідку про розрахунок грошового забезпечення позивача із зазначенням його складових за період з 24.02.2022 по 29.11.2022; довідку про розмір нарахованої та виплаченої позивачеві допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік.

18.05.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.05.2023 прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог в адміністративній справі № 200/1932/23.

14.06.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обгрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що у період з 08.12.2020 по 29.11.2022 позивач проходив військову службу у військової частині НОМЕР_2 за контрактом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №344 від 29.11.2022 позивача звільнено у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби) пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Починаючи з 12.08.2022 по дату звільнення позивач постійно перебував у лікувальних закладах. Військовою частино службове розслідування за фактом поранення (контузії) позивача не проводилося. У журналі ведення бойових за 10.08.2022 відсутні донесення про факт отримання позивачем контузії, довідка форми 5 (про обставини поранення) ОСОБА_1 не видавалася.

Позивачу було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168. За період часу, коли позивач не виконував бойових завдань, йому нараховувалася винагорода у розмірі 30000 грн. За період часу, коли позивач дійсно виконував бойові завдання, на підставі рапорту командира та відповідного наказу, йому було нараховано та виплачено додаткову винагороду з розрахунку 100000 грн. у місяць. (березень 2022 року).

Позивачеві було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 та 2022 рік у розмірі 530 грн.

Відповідач зазначає, що для отримання винагороди у розмірі 100000 грн. військовослужбовець має приймати участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Сам факт перебування військовослужбовця (у складі військової частини) в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною, включеної до складу діючих угрупувань військ оборони держави (зокрема до оперативно-тактичні угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Донецьк», «Лиман») не є обов`язковою умовою виплати додаткової винагороди в максимальному розмірі.

Обов`язковою умовою для отримання максимальної додаткової винагороди є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях (або виконання спеціальних бойових завдань) (що зокрема підтверджується бойовими наказами/розпорядженнями, журналами ведення бойових дій та інш.). Саме участь військовослужбовця у бойових діях пов`язана з максимальними ризиками загинути або отримати поранення (каліцтво), за що державою передбачено виплату додаткової винагороди у максимальному розмірі.

Позивач протягом майже 6 місяців 2022 року перебував на обстеженнях та лікуванні у медичних закладах.

Будь-яких доказів того, що позивач безперервно, протягом майже 270 днів, приймав участь в бойових діях та перебував на бойових позиціях, позивачем до позовної заяви не додано. Будь-яких рапортів на ім`я командира частини зі скаргами на розмір виплаченої додаткової винагороди за період часу з 24.02.2022 по 29.11.2022 позивачем не подавалися.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2023 витребувано у Військової частини НОМЕР_2 довідку про кількість днів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 24.02.2022 по 29.11.2022; докази нарахування позивачеві грошової допомоги додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за період з 24.02.2022 по 29.11.2022; довідку про розрахунок грошового забезпечення позивача із зазначенням його складових за період з 24.02.2022 по 29.11.2022; довідку про розмір нарахованої та виплаченої позивачеві допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; докази (витяги з наказів, довідки тощо) безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, з 24.02.2022, докази (копії наказів, рапортів, довідок) щодо отримання позивачем поранень та направлення його на лікування з 24.02.2022, докази надання позивачеві відпусток у зв`язку з лікуванням; копію висновку ВЛК щодо непридатності позивача до військової служби.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2023 зупинено провадження у справі № 200/1932/23 до набрання законної сили рішенням касаційної інстанції у справі № 520/690/23.

28.07.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає твердження викладені у відзиві необгрунтованими.

Обгрунтовуючи відповідь на відзив позивач щодо періоду з 24.02.2022 по 01.04.2022 зазначив, що участь безпосередньо в бойових діях - це один із варіантів, за яких виплачується 100000 грн., іншим варіантом є здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Військова частина НОМЕР_2 знаходиться у АДРЕСА_3 , яке знаходиться безпосередньо в районі здійснення заходів з відсічі збройної агресії РФ. Вказане підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 234 від 21.01.2023 року.

Довідка про безпосередню участь видана на підставі наказу командира оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.09.2021 року № 254, наказу командира оперативно-тактичного угрупування Донецьк від 25.07.2022 року № 35, наказу командира оперативно-тактичного угрупування Лиман від 22.07.2022 року № 40/дск, наказу командира оперативно-тактичного угрупування Лиман від 10.01.2023 року № 10/дск.

Щодо періоду з 02.04.2022 по 29.11.2022 позивач зазначив, що пунктом 1 Постанови 168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Позивач вказав, що перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у період з 23.04.2022 по 09.05.2022 - підтверджується випискою № 4671 ВМКЦ ЗР; з 11.05.2022 по 04.06.2022 - підтверджується випискою № 551/32/183 в/ч НОМЕР_5 ( АДРЕСА_4 ); з 12.08.2022 по 18.08.2022 - підтверджується випискою № 19160 міської клінічної лікарні № 4 Дніпровської міської ради; з 19.08.2022 по 02.09.2022 - підтверджується випискою № 17350 КЛП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня»; з 02.09.2022 по 03.10.2022 - підтверджується випискою № 3971 в/ч НОМЕР_6 ( АДРЕСА_5 ); з 03.10.2022 по 18.11.2022 - підтверджується випискою №13444 ВМКЦ ЗР, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, що є підставою для виплати грошової винагороди у розмірі 100000 грн.

07.08.2023 на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2023 відповідачем надано витребувані документи та надано пояснення.

Обгрунтовуючи пояснення відповідач зазначив, що відповідно до довідки №725 від 17.05.2023 та довідки №1133 від 03.08.23, ОСОБА_1 було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 в розмірі 530 грн. та 2022 рік у розмірі 530 грн.

Відповідно до Довідки №1133 від 03.08.23 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. за період з 24.02.2022 по 29.11.2022 в наступному розмірі: за лютий 2022 р. - 10 696,43 грн. (АТО); за березень 2022 р. 61 612 грн. (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях); за наступний період часу з квітня по листопад 2022 (по дату звільнення) було виплачено по 30 000 грн. в місяць, оскільки ОСОБА_1 в цей період не приймав безпосередньої участі в бойових діях, не перебував на лінії зіткнення та/або перебував у медичних закладах (в листопаді 2022 року було виплачено винагороду в розмірі 70 тис. грн. з розрахунку: 30 тис. грн. за листопад 2022 та доплату за квітень 2022 (10 тис. грн.) та за травень 2022 (30 тис. грн.). На підставі висновку ВЛК: Свідоцтво про хворобу № 926/3 від 18.11.22, ОСОБА_1 було звільнено з військової служби.

Відповідно до рапорту командира підрозділу, де проходив військову службу ОСОБА_1 , позивача було залучено до виконання бойових завдань в березні 2022 року у кількості 14 днів. За весь інший період часу служби ОСОБА_1 не приймав безпосередню участь у бойових діях та проводився по рапортам по 2 лінії (з розрахунку премії в розмірі 30 тис. грн.).

Також відповідач вказав, що відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 20.04.2022 № 110 солдата ОСОБА_1 з 18.04.22 знято з продовольчого забезпечення у зв`язку з направленням у шпиталь. Відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 07.06.2022 № 159 солдата ОСОБА_1 з 06.06.22 вважати таким, що прибув з лікування та приступив до виконання службових обов`язків. Відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 13.08.2022 № 226 солдата ОСОБА_1 з 14.08.22 знято з продовольчого забезпечення у зв`язку з направленням у шпиталь. Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 22.11.2022 № 327 солдата ОСОБА_1 з 22.11.22 вважати таким, що прибув з лікування та приступив до виконання службових обов`язків (з 03.10 по 19.11.22 перебував на лікуванні).

За період часу з 18.04.22 по день звільнення ОСОБА_1 відпустки для лікування не надавалися у зв`язку з відсутністю підстав (висновки ВЛК не мали рекомендації щодо надання відпусток для лікування у зв`язку з пораненням).

Також вказав, що військовою частино службове розслідування за фактом поранення (контузії) ОСОБА_1 не проводилося. У журналі ведення бойових за 10.08.22 відсутні донесення про факт отримання ОСОБА_1 контузії, довідку форми 5 (про обставини поранення) ОСОБА_1 не видавалася.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2023 ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2023 року про зупинення провадження скасовано та направлено справу до суду для продовження розгляду.

Згідно розпорядження Донецького окружного адміністративного суду від 14.12.2023 року № 38 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» на підставі підпункту 2.3.25 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 зі змінами та доповненнями, керуючись частиною 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 200/1932/23.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та передана судді Духневичу О.С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.12.2023 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 200/1932/23.

22.12.2023 на адресу суду від відповідача надійшли додаткові докази.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 29.12.2021.

Відповідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2023 № 234, у періоди з 14.09.2021 по 13.07.2022 та з 13.07.2022 по 29.11.2022 позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

У період з 23.04.2022 по 09.05.2022, з 11.05.2022 по 04.06.2022, з 12.08.2022 по 18.08.2022, з 19.08.2022 по 02.09.2022, з 02.09.2022 по 03.10.2022, з 03.10.2022 по 18.11.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.11.2022 № 334 позивача на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_8 (по особовому складу) від 25.11.2022 № 233-РС виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 29.11.2022, а з продовольчого забезпечення з 30.11.2022.

Визначено виплатити винагороду за безпосередню участь за період служби з 01.11.2022 по 29.11.2022 в розрахунок 30000 грн. на місяць відповідно до залучення особового складу до сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Визнано виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі одного окладу за військовим званням.

Разом з тим, на думку ОСОБА_1 відповідачем протиправно не нараховано та невиплачено додаткової винагороди згідно пункту 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 у розмірі 603214,48 грн. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

З метою отримання інформації щодо нарахованого грошового забезпечення позивач 19.04.2023 звернувся до відповідача із заявою, однак станом на день звернення до суду із цією позовною заявою відповіді не надано. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно частини 3 статті 9 Закону № 2011-XII - грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України, від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-IX; від 18.04.2022 року № 2593/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-IX; від 17.05.2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263-IX; від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року N 2500-IX; від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року № 2738-IX; від 06.02.2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 року № 2915-IX; від 01.05.2023 року № 254/23, затвердженим Законом України від 02.05.2023 року № 3057-IX; від 26.07.2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 року № 3275-IX; від 06.11.2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 року № 3429-IX воєнний стан продовжений зокрема з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) (у редакції чинній на дату прийняття), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановами Кабінету Міністрів України № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, № 400 від 01.04.2022 року, № 754 від 01.07.2022 року, № 793 від 07.07.2022 року, № 1066 від 27.09.2022 року, № 1146 від 08.10.2022 року, № 43 від 20.01.2023 року, № 836 від 09.08.2023 року, № 1001 від 15.09.2023 року, № 1162 від 07.11.2023 року до Постанови № 168 від 28.02.2022 року були внесені відповідні зміни та доповнення.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 року № 400, яка застосовується з 24.02.2022, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, якою вказаний пункт доповнено абзацами такого змісту:

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)..

З аналізу пункту 1 Постанови № 168 (зі змінами) можна дійти висновку, що передбачена ним додаткова винагорода в розмірі до 100 000,00 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичного характеру.

При цьому, виплата винагороди здійснюється тільки у період дії воєнного стану та залежить від певних умов: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а її розмір залежить від днів участі у таких діях та заходах; у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення); загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Таким чином, для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000,00 гривень, яка встановлена пунктом 1 Постанови № 168 (зі змінами), позивач мав надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази, зокрема:

- безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах;

- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Судом встановлено, що позивач не погоджується із тим, що Військовою частиною НОМЕР_2 :

- у період з 24.02.2022 по 01.04.2022 протиправно не нараховувалась та невиплачувалась додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн., оскільки він приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2023 № 234 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України;

- у період з 02.04.2022 по 29.11.2022 протиправно не нараховувалась та невиплачувалась додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн., оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується виписками.

Щодо твердження позивача про те, що у зв`язку із тим, що у період з 24.02.2022 по 01.04.2022 він безпосередньо приймав участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а тому має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом, згідно п. 1 Порядку № 168 виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Як встановлено судом, у лютому та березні 2022 року позивачеві виплачувалась спірна допомога із розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 03.08.2023 № 1133.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 03.08.2023 № 1133 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 позивачу за лютий 2022 року виплачено 10 696,43 грн., за березень 2022 року виплачено 61 612,90 грн.

Крім того, у поясненнях наданих Військовою частиною НОМЕР_2 на виконання ухвали від 21.07.2023 року відповідач зазначив, що нарахування та виплата додаткової грошової допомоги за безпосередню участь у бойових діях здійснюється згідно наказу командира військової частини на підставі рапортів командирів підрозділів відповідно до залучення особового складу до сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганських областях.

Відповідно до рапорту командира підрозділу, де проходив військову службу ОСОБА_1 , позивача було залучено до виконання бойових завдань в березні 2022 року у кількості 14 днів, що підтверджується витягом з рапорту. За весь інший період часу служби ОСОБА_1 не приймав безпосередню участь у бойових діях та проводився по рапортам по 2 лінії (з розрахунку премії в розмірі 30 тис. грн.).

Так в матеріалах справи наявний витяг з рапорту, з якого вбачається що позивач в березні 2022 року був задіяним у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а саме у період з 01.03.2022 по 14.03.2022 14 днів - участь у бойових діях (100000 грн.), з 15.03.2022 по 31.03.2022 17 днів - забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (30000 грн.).

Щодо твердження позивача про те, що довідка Військової частини НОМЕР_2 від 21.01.2023 № 234 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України є підставою для виплати йому 100 000,00 грн., то таке є необрунтованим, оскільки вказана довідка не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168.

Зі змісту наведеної довідки вбачається, що вона була видана на підставі наказу командира оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.09.2021 року № 254, наказу командира оперативно-тактичного угрупування Донецьк від 25.07.2022 року № 35, наказу командира оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.07.2022 року № 40/дск, наказу командира оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.01.2023 року № 10/дск.

Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань тощо.

Сам факт перебування військовослужбовця (у складі військової частини) в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною, включеної до складу діючих угрупувань військ оборони держави (зокрема до оперативно-тактичних угрупувань «Схід», «Донецьк», «Лиман») не є обов`язковою умовою виплати додаткової винагороди в максимальному розмірі.

Обов`язковою умовою для отримання максимальної додаткової винагороди є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях (або виконання спеціальних бойових завдань) (що зокрема підтверджується бойовими наказами/розпорядженнями, журналами ведення бойових дій та інш.). Саме участь військовослужбовця у бойових діях пов`язана з максимальними ризиками загинути або отримати поранення (каліцтво), за що державою передбачено виплату додаткової винагороди у максимальному розмірі.

Отже, вказана довідка не може бути належним доказом участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно нараховано та виплачено позивачу у період з 24.02.2022 по 01.04.2022 додаткову винагороду із розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.

Щодо твердження позивача про те, що у зв`язку із тим, що у період з 02.04.2022 по 29.11.2022 він перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується виписками, а тому має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, у період з 02.04.2022 по 29.11.2022 позивачеві нараховувалась спірна допомога, виходячи із розміру 30000 грн. на місяць. Вказану обставину підтверджено відповідачем у поясненнях від 07.08.2023 та довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 03.08.2023 № 1133 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 .

Як зазначено відповідачем у поясненнях відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 20.04.2022 № 110 солдата ОСОБА_1 з 18.04.2022 знято з продовольчого забезпечення у зв`язку з направленням у шпиталь.

Відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 07.06.2022 № 159 солдата ОСОБА_1 з 06.06.22 вважати таким, що прибув з лікування та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 13.08.2022 № 226 солдата ОСОБА_1 з 14.08.22 знято з продовольчого забезпечення у зв`язку з направленням у шпиталь.

Відповідно до Витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_7 від 22.11.2022 № 327 солдата ОСОБА_1 з 22.11.2022 вважати таким, що прибув з лікування та приступив до виконання службових обов`язків (з 03.10.2022 по 19.11.2022 перебував на лікуванні).

За період часу з 18.04.2022 по день звільнення ОСОБА_1 відпустки для лікування не надавалися у зв`язку з відсутністю підстав (висновки ВЛК не мали рекомендації щодо надання відпусток для лікування у зв`язку з пораненням).

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 07.05.2022 № 218/3, позивач потребує лікування терміном 24 дні. Діагноз: стан після гострої реакції на стрес, з виходом в нестійку компенсацію.

Вказаною довідкою встановлено, що захворювання пов`язане із проходженням військової служби.

Позивач у позовній заяві посилається, на те, що його було направлено на стаціонарне лікування у зв`язку з контузією від вибухів в результаті обстрілів.

На обгрунтування позовних вимог позивач зокрема посилається на виписку № 4671.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4671 клініки психіатричної (з палатами для наркологічних хворих) ОСОБА_2 . Міністерства оборони України від 09.05.2022, позивач у період з 23.04.2022 по 09.05.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі, основне захворювання: стан після гострої перенесеної реакції на стрес з виходом у нестійку компенсацію.

Суд зазначає, що вказана виписка не містить доказів лікування позивача від отриманого поранення, травми, контузії внаслідок бойових дій.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого в/ч НОМЕР_5 № 551/32/183, позивач у період з 11.05.2022 по 04.06.2022 проходив лікування у стаціонарі, основний діагноз: гострий орхоепедидиміт з реактивною водянкою.

Як вбачається з медичної карти стаціонарного хворого № 19160 комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради від 18.08.2022, позивач у період з 12.08.2022 по 18.08.2022 проходив стаціонарне лікування у вказаному закладі. Діагноз: Акубаротравма. Гостра туговухість з двох сторін. Викривлення носової перегородки. Загострення хронічного періодонтита 26 зуба.

Відповідно до вказаної виписки позивачем отримано вказану травму під час бойових дій 10.08.2022, стан при госпіталізації: середньої тяжкості.

Вказане також підтверджено первинною медичною картою хворого, яку позивачем додано до матеріалів справи.

Як зазначено відповідачем, з приводу отримання позивачем травми 10.08.2022 службове розслідування не проводилось, довідка № 5 не видавалась.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 17350 КНР ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня», позивач у період з 19.08.2022 по 02.09.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі.

Діагноз: Мінно-вибухова травма (10.08.2022). ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким цефалгічним та вестибуло-атактичними синдромами.

Парасомнії у вигляді нічного апное.

Вертеброгенна полісигментрна дорсалгія на фоні дистрофічно-дегенетативних змін хребта, остеохондрозу, спондилоартрозу, протрузій дисків з помірним больовим синдромом.

Тривожно-деприсивний розлад. Гострий двобічний кохлеоневрит. Стан після операції ОСОБА_3 . Хронічний простатит, ст. ремісії. Міопія обох очей.

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3971 в/ч НОМЕР_9 , позивач з 02.09.2022 по 03.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Діагноз: ПТСР, Мінно-вибухова травма (10.08.2022) ЗЧМТ струс головного мозку.

Таким чином, судом встановлено, що 10 серпня 2022 року позивачем було отримано мінно-вибухову травму середньої тяжкості, у зв`язку із чим позивач проходив лікування у стаціонарі з 12.08.2022 по 18.08.2022, з 19.08.2022 по 02.09.2022 та з 02.09.2022 по 03.10.2022.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого ВМКЦ ЗР № 13444, позивач у період з 03.10.2022 по 18.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному закладі. Діагноз: посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивного та інсомнічного розладу.

Вказані обставини справи підтверджено також свідоцтвом про хворобу ВЛК психо-неврологічного профілю ВМКЦ Західного регіону № 926/3 від 16.11.2022.

Зазначеним свідоцтвом визначено захворювання позивача, пов`язане з проходженням військової служби: посттравматичний стресовий розлад зі стійкими різко вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивного та інсомнічного розладу. Гіпертонична хвороба 1 стадії. Ризик помірний.

Як вже зазначалося судом, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 року № 400, яка застосовується з 24.02.2022, внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168, якою вказаний пункт доповнено абзацами такого змісту, зокрема:

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Згідно із пунктом 1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі Положення № 402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 20.3 підпунктом "в" глави 20 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: "Потребує": відпустки за станом здоров`я на ___ календарних днів.

Згідно із пунктом 21.5 підпунктом "а" глави 21 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Таким чином, можливість отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди можлива у разі пов`язаності поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

У матеріалах справи відсутній висновок (постанова) ВЛК про потребу у наданні позивачу відпустки за спірні періоди для лікування саме після тяжкого поранення.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач 10.08.2022 отримав мінно-вибухову травму, у зв`язку із чим перебував на стаціонарному лікуванні з 12.08.2022 по 18.08.2022 та з 19.08.2022 по 02.09.2022 та з 02.09.2022 по 03.10.2022.

Суд зазначає, що довідка, передбачена Додатком № 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 командиром військової частини не видавалась.

Відсутність довідки про отримане поранення (травми, контузії, каліцтва) позивачем та відсутність службового розслідування з приводу отримання ним травми, суд до уваги не бере, оскільки неналежна організація суб`єктом владних повноважень своєї внутрішньої діяльності чи недотримання відповідачем порядку фіксації отриманого поранення військовослужбовцем, не може бути підставою для позбавлення останнього права на виплату додаткової винагороди у розмірі передбаченому Постановою № 168, за умови підтвердження обставин травми, яка пов`язана із захистом Батьківщини.

Обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивача, яка пов`язана із захистом Батьківщини, підтверджуються документами, які є у матеріалах справи і були перераховані судом.

Крім того, посилання відповідача на необхідність участі військовослужбовця у активних бойових діях задля виплати вказаної допомоги є хибними та не грунтується на приписах чинного законодавства.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що позивач має право на збільшену допомогу у розрахунку 100000 грн. на місяць, пропорційно часу лікування у період з 10.08.2022 по 03.10.2022, а тому має місце бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 зазначеної допомоги.

Отже, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві спірну допомогу за період з 10.08.2022 по 03.10.2022.

Щодо інших періодів (з 02.04.2023 по 09.08.22022, з 04.10.2022 по 29.11.2022), суд зазначає, що, матеріали справи не містять доказів, що захворювання позивача за спірні періоди було спричинено травмою та пораненням, отриманим під час проходження військової служби та захистом Батьківщини. Ним не надано жодного доказу на підтвердження зазначеного факту.

Навпаки, на переконання суду, обидві зазначені вище умови для отримання права на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. не дотримані та не підтверджуються наданими сторонами доказами.

Водночас, суд звертає увагу на те, що виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень здійснюється тим військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд зазначає, шо доказів перебування позивача у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії сторонами до суду не надано.

Пов`язаність хвороби з проходженням військової служби та перебування на лікуванні внаслідок отриманого поранення, травми контузії не є тотожними поняттями в розумінні положень Постанови № 168 та не дає позивачеві права на отримання позивачем спірної виплати, виходячи із розрахунку 100000 грн. на місяць.

Таким чином, в цій частині позов є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260).

Відповідно до п. 1 розділу 24 Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (п. 7 розділу 24 Порядку № 260).

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги (п. 9 розділу 24 Порядку № 260).

31.01.2022 Міністерством оборони України прийнято Наказ № 30 «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік».

Відповідно до п. 6 Наказу № 30 виплата матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально - побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав, зокрема: безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані із захистом Батьківщини.

З довідки Військової частини НОМЕР_2 від 03.08.2023 № 1133 про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що в листопаді 2022 року позивачу було виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань у розмірі 530 грн.

Як вже зазначалось судом раніше, 10.08.2022 року позивачем було отримано мінно-вибухову травму середньої тяжкості під час проходження військової служби та захистом Батьківщини, у зв`язку із чим позивач проходив лікування у стаціонарі з 12.08.2022 по 18.08.2022 та з 19.08.2022 по 02.09.2022 та з 02.09.2022 по 03.10.2022.

Таким чином, позивач у період з 12.08.2022 по 03.10.2022 безперервно перебував на лікуванні внаслідок травм, які пов`язані із захистом Батьківщини, а тому має право на отримання матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально - побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.

Позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у непризначенні у наказі командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 334 від 29.11.2022 року до виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік та шляхом внесення змін до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 334 від 29.11.2022 року щодо військовослужбовця ОСОБА_1 в частині виплати йому додаткової винагороди за пунктом 1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення та виплатити вказані суми, не підлягають задоволенню, оскільки наказ від 29.11.2022 року реалізований, а отже вичерпав свою дію.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача щодо розрахунку додаткової грошової винагороди передбаченої Постановою № 168 у конкретному розмірі, оскільки предметом розгляду в цій справі є право позивача на отримання вказаних виплат, а їх розрахунок є дискреційними повноваженнями відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168 за період з 10.08.2022 по 03.10.2022, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік виходячи із розміру місячного грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за пунктом 1 Постанови № 168 за період з 10.08.2023 по 03.10.2022, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку із чим питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 за період з 10.08.2022 по 03.10.2022, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік виходячи із розміру місячного грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду в належному розмірі, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 за період з 10.08.2022 по 03.10.2022 у розмірі 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.С. Духневич