Справа № 420/20810/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/20810/23

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р. Дата і місце ухвалення: 31.10.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.10.2023р. задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті з 01.02.2022р. щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.02.2022р. ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

19.10.2023р. представник позивача адвокат Гришко С.О. звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2023р. стягнуто з бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема, апелянт стверджує, що ним було надано суду належні докази понесення витрат на правничу допомогу саме в розмірі 4000,00 грн. Однак, суд першої інстанції, за відсутності заперечень ГУ ПФУ в Одеській області щодо ухвалення додаткового рішення чи заяви про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають з нього стягненню, необґрунтовано, за власною ініціативою надав правову оцінку співмірності заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та зменшив їх до суми 1000,00 грн. При цьому, судом не враховано висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц, про виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. А відтак, у суду були відсутні повноваження з власної ініціативи зменшувати витрати, понесені позивачем на правничу допомогу.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2023р. та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 4000,00 грн.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Судом першої інстанції встановлено що 06.09.2021р. між Адвокатським бюро «Гришко і партнери» та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №06/09/21-1, відповідно до умов якого Бюро бере на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту з метою захисту інтересів Клієнта в якості його захисника та представника зі всіма правами, що має Клієнт. За надання правової допомоги Клієнт сплачує Бюро гонорар, розмір і порядок оплати якого погоджується сторонами у додатку до даного договору.

07.06.2023р. між сторонами Договору укладено додаткову угоду №4 до Договору, відповідно до умов якої Бюро зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у ГУ ПФУ в Одеській області та в суді першої інстанції (Одеський окружний адміністративний суд). Розмір гонорару адвоката Бюро за надання правової допомоги по захисту порушених та невизначених прав Клієнта становить фіксовану суму в розмірі 4000,00 грн.

18.10.2023р. сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено, що вартість послуг за період з 07.06.2023р. по 18.10.2023р. щодо надання правової допомоги та представлення інтересів клієнта у ГУ ПФУ в Одеській області та Одеському ОАС при розгляді справи №420/20810/23 становить фіксовану суму 4000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, надані представником позивача письмові докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн., суд першої інстанції зазначив, що враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, фактичними та неминучими витратами на виконання вказаних робіт є сума 1000,00 грн. У зв`язку з цим, суд частково задовольнив подану позивачем заяву.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, зі змісту частини 6 статті 134 КАС України чітко слідує, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у разі їх не співмірності з критеріями, визначеними частиною 5 цієї ж статті Кодексу, може мати місце лише при наявності щодо цього клопотання іншої сторони.

В постанові від 09.08.2023р. по справі № 520/10130/19 Верховний Суд зазначив, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Отже, у розумінні положень ст.134 КАС України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо вона вважає, що не було дотримано вимоги стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Як стверджує апелянт та підтверджується матеріалами справи, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу Головним управлінням ПФУ в Одеській області до суду першої інстанції не заявлялося.

Однак, зазначена обставина, на думку колегії суддів, не є беззаперечною підставою для стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі без надання правової оцінки їх співмірності за критеріями, визначеними ч.5 ст.134 КАС України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази обізнаності відповідача про розгляд судом заяви позивача щодо ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З вказаної норми слідує, що у суду наявний обов`язок повідомлення відповідача про надходження та розгляд заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Як слідує з матеріалів справи, відповідного обов`язку судом першої інстанції не виконано.

Зазначена обставина унеможливила реалізацію ГУ ПФУ в Одеській області наданого йому процесуальним законом права на заявлення обґрунтованого клопотання про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу або зменшення їх розміру.

У постановах Верховного Суду від 28.04.2023р. по справі №640/8003/20, від 25.05.2023р. по справі №440/7120/20, від 20.06.2023р. по справі №280/5922/21 викладено правову позицію, згідно якої визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2023р. по справі №560/3073/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що співмірним буде до стягнення з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вважає такий розмір витрат дещо заниженим.

Визначення вартості роботи адвоката є питанням, яке погоджується сторонами при укладенні договору про надання правової допомоги та залежить, в тому числі, від професійних здібностей та досвіду адвоката, що впливає на оцінку її вартості, фінансового стану сторони у справі та значення справи для цієї сторони.

Водночас, принциповим під час вирішення цього питання є перевірка судом доведеності стороною відповідності таких витрат критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності та їх співмірності зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг та ціною позову.

Представлений адвокатом на розгляд суду обсяг матеріалів був достатнім для вирішення судом справи.

Разом з цим, в даному випадку, предмет спору у цій справі не є складним, наслідком чого є розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, існує стала судова практика по розгляду відповідної категорії справ, у зв`язку з чим підготовка її не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

До того ж, колегія суддів враховує, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.139 КАС України, судові витрати на його користь підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам.

У зв`язку з цим, колегія суддів доходить висновку, що справедливим, обґрунтованим та пропорційним до задоволених позовних вимог буде відшкодування на користь позивача 2000,00 грн. витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року змінити шляхом викладення абзацу другого його резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 26 грудня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук