Справа № 400/11667/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 р. № 400/11667/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачів:Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, майдан Свободи, 5, Дерпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 21.07.2023 року № 02; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 21.07.2023 р. № 02 про відмову у призначені пенсії по інвалідності;

- зобов`язання відповідача 2 з 22.06.2023 р. призначити, нарахувати та виплачувати пенсію по інвалідності ІІ групи з урахуванням періоду роботи з 02.04.1993 р. 01.09.1994 р. у Вознесенському відгодівельному радгоспі та періоду підприємницької діяльності з 19.08.1992 р. по 25.10.1993 р.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідачем 1 не враховано періоди роботи та підприємницької діяльності, що позивач вважає протиправним.

17.10.2023 р. відповідачем 1 подано відзив на позов, де вказано, що до загального страхового стажу не зараховано період роботи з 16.03.1994 по 31.03.1997 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 31.03.1997, оскільки запис про роботу зроблений раніше ніж дата заповнення трудової книжки, а також зі змісту архівної довідки №07-04/252 від 01.05.2023 відсутнє підтвердження факту роботи в зазначений період. За результатами розгляду поданої заяви про призначення пенсії, до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 02.04.1993 по 01.09.1994 згідно трудової книжки від 15.03.1982 серії НОМЕР_2 , оскільки за відбитком печатки не можливо визначити підприємство на якому працював Позивач; період здійснення підприємницької діяльності з 19.08.1992 по 25.10.1993, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Враховуючи вищевикладене, загальний страховий стаж позивача складає 13 років 10 місяців 18 днів, що є не достатнім для призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058).

19.10.2023 р. відповідач 2 подав відзив на позов, в якому відзначив, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 15.03.1982 з 02.04.1993 по 01.09.1994, оскільки вони внесені з порушенням приписів Інструкції № 58, а саме: по відбитку печатки не можливо визначити підприємство, посадові особи якого вносили записи про періоди роботи Позивача. Також, до страхового стажу не зараховані періоди ведення підприємницької діяльності з 19.08.1992 по 25.10.1993, згідно довідки від 12.11.2021 № 2924/АП/14-29¬59, оскільки в порушення пункту 2.1. Розділу ІІ Порядку № 22-1 відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. З урахуванням викладеного, правові підстави для зарахування спірних періодів роботи та періоду проходження військової служби до страхового стажу у Головного управління відсутні. На день подання заяви про призначення пенсії вік Позивача становив 60 років. Страховий стаж Позивача, за наданими до заяви від 14.07.2023 документами, склав 13 років 10 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058. З урахуванням викладеного, рішенням від 21.07.2023 № 02 Позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності за заявою від 14.07.2023 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

09.11.2023 р. позивач подав відповідь на відзив, звернувши увагу на невідповідність обґрунтувань, наведених у відзивах відповідачів, заявленим позовним вимогам.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

14.07.2023 р. позивач звернулася до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 1.

Рішенням відповідача 2 від 21.07.2023 р. № 02 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058. У рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж 15 років, у заявника наявно 13 років 10 місяців 18 днів. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 02.04.1993 по 01.09.1994 згідно трудової книжки від 15.03.1982 серії НОМЕР_2 , оскільки за відбитком печатки не можливо визначити підприємство на якому працював позивач;

- період здійснення підприємницької діяльності з 19.08.1992 по 25.10.1993, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Статтею 32 Закону № 1058 передбачено, що особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону, тобто 15 років.

Інвалідність позивача підтверджена довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 657659.

Щодо періоду роботи з 02.04.1993 р. по 01.09.1994 р. позивач надав довідку Трудового архіву Прибужанівської сільської ради Вознесенського району від 14.07.2023 р. № Б-426/01-16, згідно з якою з січня по вересень 1994 р. позивачу нараховувалась заробітна плата у «Вознесенський відгодівельний радгосп» відділення № 2 «Мартинівське».

У трудовій книжці записи № 17 і 18 свідчать про роботу позивача звіроводом Мартинівського відділення у період з 02.04.1993 р. по 01.09.1994 р.

Період здійснення підприємницької діяльності з 19.08.1992 р. по 25.10.1993 р. підтверджується довідками Головного управління ДПС у Миколаївській області від 12.11.2021 р. і від 26.07.2023 р. В останній довідці зазначено суму сплачений за вказаний період податків.

Суд наголошує на тому, що контролюючий орган мав повноваження на стягнення заборгованості за податками і зборами, якщо вважав, що позивач не сплачував належні суми. Несплата внесків не спростовує наявність трудового стажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача вперше заповнювалась 18.03.1982 р. На той час діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. № 162. За приписами вказаної Інструкції заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР та КЦСПС від 06.09.1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.

Отже, неточне заповнення трудової книжки не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії за віком.

Суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо неможливості зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.

На переконання суду, сукупністю наданих позивачем документів підтверджено спірні періоди роботи та підприємницької діяльності позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідних періоді до страхового стажу позивача.

Отже, рішення від 21.07.2023 р. № 02 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належить скасуванню, а відповідні періоди належать зарахуванню до страхового стажу позивача.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У даній справі належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача 2 зарахувати до страхового стажу період роботи позивача з 02.04.1993 р. 01.09.1994 р. у Вознесенському відгодівельному радгоспі та період підприємницької діяльності з 19.08.1992 р. по 25.10.1993 р., а також повторно розглянути заяву позивача від 14.07.2023 р. з урахуванням висновків суду.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання призначити, провести нарахування та виплату пенсії задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання відповідача 2 зарахувати до стажу спірні періоди та повторно розглянути заяву про призначення пенсії є достатнім способом захисту порушеного права позивача. Призначення та нарахування пенсії є дискреційними повноваженнями органів ПФУ, суд не має повноважень визначати всі необхідні умови для призначення пенсії, у тому числі обраховувати необхідний страховий стаж, та зобов`язувати органи ПФУ призначити пенсію.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ідентифікаційний код 14099344) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання протиправним та скасування рішення від 21.07.2023 р. № 02 про відмову у призначені пенсії по інвалідності; зобов`язання з 22.06.2023 р. призначити, нарахувати та виплачувати пенсію по інвалідності ІІ групи з урахуванням періоду роботи з 02.04.1993 р. 01.09.1994 р. у Вознесенському відгодівельному радгоспі та періоду підприємницької діяльності з 19.08.1992 р. по 25.10.1993 р. задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.07.2023 р. № 02 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , період роботи з 02.04.1993 р. 01.09.1994 р. у Вознесенському відгодівельному радгоспі та період підприємницької діяльності з 19.08.1992 р. по 25.10.1993 р.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2023 р. про призначення пенсії.

5. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання з 22.06.2023 р. призначити, нарахувати та виплачувати пенсію по інвалідності ІІ групи відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26.12.2023 р.

Суддя Н. В. Лісовська