Справа № 200/5647/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року Справа№200/5647/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про скасування рішення від 26.04.2023 № 72 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про скасування рішення від 26.04.2023 № 72 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 26 квітня 2023 року вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, 26 квітня 2023 року відповідач відмовив позивачці в призначенні пенсії за віком за нормами частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Так, до страхового стажу не зараховано період роботи з 14.04.1982 по 20.12.1986 згідно з записами трудової книжки, оскільки наявне виправлення в даті звільнення та в даті наказу на звільнення. На переконання позивачки, вона не може нести відповідальності за неправильне заповнення роботодавцем її трудової книжки. Крім того, наразі вона не може отримати уточнюючу довідку, адже підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

З огляду на вказане, позивачка просить суд:

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.04.2023 № 72 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні трудового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вдруге розглянути заяву від 19.04.2023 про нарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії, і зарахувати до трудового стажу період роботи з 14 квітня 1983 року по 20 грудня 1986 року.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надано відзив на позов. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами відповідач зауважив, що заяву позивачки про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, а тому територіальне управління в Донецькій області є неналежним відповідачем у даній справі.

Представником Головного управління в Житомирській області не було надано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 13 жовтня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд задовольнив клопотання позивачки про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про скасування рішення від 26.04.2023 № 72 та зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив провадження по справі № 200/5647/23.

Розгляд адміністративної справи № 200/5647/23 суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

13 грудня 2023 року суд виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання представника відповідача про залучення другого відповідача. Залучив в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі дію воєнного стану продовжено та станом на день винесення рішення він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_1 .

З трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 25.07.1980 судом встановлено, що у період з 14 квітня 1982 року по 20 грудня 1986 року ОСОБА_1 працювала маляром-штукатуром третього розряду.

19 квітня 2023 року позивачка звернулась до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області від 26.04.2023 № 72 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії. Так, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж позивачки складає 23 роки 04 місяці 00 днів. Крім того, у рішенні зазначено, що період з 14 квітня 1982 року по 20 грудня 1986 року не зараховано до страхового стажу через наявність виправлень у трудовій книжці.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частина 5 статті 45 Закону № 1058 передбачає, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійною фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженим постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

На переконання суду, законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивачка, як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову в призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянки.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 127/9055/17.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Отже, період роботи з 14 квітня 1982 року по 20 грудня 1986 року має бути враховані до страхового стажу позивачки.

Суд зауважує, що позивачці не зараховано період роботи саме з 14 квітня 1982 року, а тому з метою належного та всебічного захисту прав позивачки суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу період роботи саме з 14 квітня 1982 року по 20 грудня 1986 року.

Враховуючи, що спірне рішення ґрунтується на невірному визначенні страхового стажу позивачки, суд дійшов висновку, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області від 26.04.2023 № 72, яким відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком.

Варто зазначити, що в ході судового розгляду судом встановлено, що спірне рішення було винесено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирський області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, як помилково вважає позивачка.

Крім того, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати вказане рішення протиправним, як то визначено приписами ст. 245 КАС України.

Так, в даному випадку належним та достатнім способом захисту прав позивачки є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву від 19.04.2023 про призначення ОСОБА_1 пенсії, і зарахувати до страхового стажу період роботи з 14 квітня 1982 року по 20 грудня 1986 року.

Щодо територіального підрозділу, який мав розглядати заяву позивача про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Так, у п.4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено: … Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Саме на підставі вказаних положень, автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивачки здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження протиправності автоматичного розподілу її заяви.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивачки.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору у розмірі 800, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивачки, адже саме вказаним органом було порушено права останньої.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (Житомирська обл., м. Житомир, вул. Ольжича, буд. 7, ) про скасування рішення від 26.04.2023 № 72 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.04.2023 № 72, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву від 19.04.2023 про призначення ОСОБА_1 пенсії, і зарахувати до страхового стажу період роботи з 14 квітня 1982 року по 20 грудня 1986 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 800, 00 грн. (вісімсот гривень).

Повний текст рішення складено 22.12.2023.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб