Справа № 400/5238/22
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/5238/22

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Дата і місце ухвалення 09.02.2023р., м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

при секретарі Качуренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 вчинити дії по переміщенню ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення переміщення ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 . Зобов`язано командира Військової частини НОМЕР_1 вчинити дії по переміщенню ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт посилався на те, що питання щодо переміщення військовослужбовців регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» № 1153/2008 від 11.12.2008 р.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не враховано вимоги пункту 110 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким передбачено, що переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб. Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється, зокрема, між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України. У період дії - воєнного стану таке переміщення здійснюється наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Апелянт зазначив, що після подання 22.07.2022 р. позивачем командиру військової частини НОМЕР_1 рапорту щодо направлення його для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 на вакантну посаду навідника зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу 136 роти охорони військової частини НОМЕР_2 , ВОС-156281А, шпк «солдат», командуванням військової частини НОМЕР_1 вказаний рапорт позивача, разом з іншими документами було розглянуто та передано для вирішення питання щодо його переміщення Головнокомандувачу Збройних Сил України.

Також апелянт вказав, що Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.10.2022р. №505-РС, відповідно до пунктів 116, 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» № 1153/2008від 11.12.2008 р. солдата за призовом ОСОБА_1 , санітара-стрільця 3 десантно-штурмового взводу 6 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

Таким чином, як зазначає апелянт, рапорт позивача щодо переміщення було розглянуто та частково задоволено, а саме: прийнято рішення про переміщення позивача до військової частини НОМЕР_3 .

З огляду на викладене, зважаючи на чинність наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.10.2022р. №505-РС, апелянт вважає, що підстави для задоволення поданого ОСОБА_1 позову відсутні.

Крім цього, апелянт вважає, що зобов`язуючи відповідача вчинити дії по переміщенню позивача до військовій частині НОМЕР_2 , суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що полягає у виході за межі повноважень при розгляді даної справи, оскільки суд не має повноважень щодо визначення роду військ, військової частини, де має проходити подальшу службу позивач.

Апелянт вважає обраний позивачем спосіб захисту своїх прав неналежним за даних обставин.

Враховуючи все вищевикладене апелянт просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Згідно статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:

Судом встановлено, що 24.02.2022 року Вознесенським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Миколаївської області позивача було призвано солдатом військової служби за призовом до Військової частини НОМЕР_1 , де він і проходив військову службу.

Як вбачається з довідки військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_4 від 08.04.2022 року № 36, 08.04.2022 року ВЛК вч НОМЕР_4 було проведено медичний огляд солдата в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено діагноз: стан після МВТ (18.03.2022 року) ЗЧМТ, струсу головного мозку закритого травматичного пошкодження правого колінного суглоба з тимчасовим порушенням функції. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.

Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_5 від 11.07.2022 року № 168, за наслідками медичного огляду солдата військової служби за призовом ОСОБА_1 , 1984 р.н., призваного на службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено, що позивач не придатний до служби у десантно-штурмових військах, придатний до військової служби.

Судом встановлено, що у липні позивач звернувся на Урядову «Гарячу лінію» 1545 з питання його переведення за станом здоров`я до військової частини НОМЕР_2 .

Листом від 06.07.2022 року № 117/262 Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України повідомило позивача про те, що переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2. 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням. Також повідомлено, що окрім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо. Зважаючи на зазначене для подальшого вирішення питання щодо переміщення до нового місця служби позивачу рекомендовано звернутись з рапортом до командира військової частини з наданням підтверджуючих документів.

В матеріалах справи також наявний лист Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України від 09.07.2022 року № 117/271, яким на звернення позивача, направлене на Урядову «Гарячу лінію» 1545 щодо переведення його до військової частини НОМЕР_2 за станом здоров`я, повідомлено про те, що військовою частиною НОМЕР_1 було надіслано клопотання про переміщення ОСОБА_1 до іншої військової частини за вих. 642/3705 від 09.07.2022 року.

Листом від 05.09.2022 року № 117//577 Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, за наслідком опрацювання за дорученням звернення позивача щодо переведення його до військової частини НОМЕР_2 , повідомило ОСОБА_1 про те, що командуванням військової частини НОМЕР_1 підготовлено подання щодо його переміщення до військової частини НОМЕР_2 та зазначено, що рішення щодо його реалізації буде доведено йому додатково.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист військової частини НОМЕР_6 від 21.09.2022 року № 350/174/27/1064/пс, яким у відповідь на звернен6ня позивача, йому повідомлено про те, що було відпрацьовано та направлено запит до Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, за вих. № 350/174/27/1063/пс від 21.09.2022 року, з клопотанням про переведення його для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 та призначення на посаду навідника зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу 136 роти охорони військової частини НОМЕР_2 .

Звертаючись з даним адміністративним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що командир в/ч НОМЕР_1 , маючи у розпорядженні усі необхідні документи для його переміщення, не вчиняє дій по такому переміщенню його до військової частини НОМЕР_2 , чим порушує його законні права та інтереси.

Відповідачем відзив на позову заяву ОСОБА_1 не подавався, що було розцінено судом як визнання позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись нормами Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, дійшов висновку що оскільки позивач солдат військової служби за призовом, питання щодо переміщення позивача по службі з урахуванням постанови (висновку) ВЛК повинно вирішуватися командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади.

Судом встановлено, що командиром Військової частини НОМЕР_1 порушений порядок переміщення позивача по службі у зв`язку з тим, що позивач не був переміщений по службі за його рапортом, а також з огляду на висновок ВЛК.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення переміщення ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 та зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 вчинити дії по переміщенню позивача до Військової частини НОМЕР_2 .

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти.

Частиною 5 цієї статті Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві (ч. 7 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до ч. 13 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, регулюється Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення).

Пунктом 2 Положення встановлено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

Згідно п. 110 Положення, переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.

Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється:

між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування;

між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України;

між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.

Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України.

Переміщення осіб офіцерського складу між видами Збройних Сил України, з`єднаннями, військовими частинами та оперативними командуваннями, здійснюється наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні види Збройних Сил України, з`єднання, військові частини та оперативні командування, крім посад, що належать до повноважень вищої посадової особи.

Призначення на посади, що належать до номенклатури посад нижчої посадової особи, здійснюється наказами тих командирів (начальників), до номенклатури призначення яких належать посади, з яких переміщуються військовослужбовці.

Відповідно до п. 112 Положення, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Пунктом 113 Положення передбачено, що переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку.

Пунктом 82 Положення передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється на рівнозначні або нижчі посади, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Згідно п. 91 Положення, переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані придатними або обмежено придатними до військової служби, але при цьому вони самі чи члени їх сімей мають потребу за станом здоров`я у зміні місця служби (проживання), здійснюється на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція № 170).

Пунктом 1.3 Інструкції № 170 визначено, що громадяни України, які виконують військовий обов`язок під час проходження військової служби, є військовослужбовцями Збройних Сил України.

Згідно п. 4.1 Інструкції № 170, військовослужбовці Збройних Сил України призначаються на посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються з урахуванням результатів оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі - Резерв для просування по службі), Плану переміщення на посади, подань, службових документів, визначених пунктами 1.5, 1.6 розділу І цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

Приписами п 4.15 Інструкції № 170 визначено, що переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.

Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, позивач дійсно згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_5 від 11.07.2022 року № 168 визнаний не придатним до служби у десантно-штурмових військах, однак в той же час визнаний придатним до військової служби.

У відповідності до вимог Положення та Інструкції № 170, ОСОБА_1 був поданий відповідний рапорт про переведення його на службу до військової частини НОМЕР_2 за станом здоров`я та додано відповідний висновок ВЛК.

Як вже зазначалось вище, підставою для звернення позивача з даним адміністративним позовом до суду стало те, що командир військової частини НОМЕР_1 , маючи у розпорядженні всі необхідні документи, не вчиняє, на думку позивача, дій по переміщенню його до військової частини НОМЕР_2 .

В свою чергу, з огляду на те, що позивач визнаний непридатним до служби саме у десантно-штурмових військах, з урахуванням приписів п. 110 Положення, наказ про переміщення його по службі приймається Головнокомандувачем Збройних Сил України на підставі рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення.

З матеріалів справи встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_1 було підготовлено клопотання про переміщення ОСОБА_1 до іншої військової частини та направлено його за підпорядкуванням за вих. № 642/3705 від 09.07.2022 року, про що позивачу було повідомлено командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України.

При цьому, як встановлено судом, прийняття відповідного рішення (наказу) за поданим ОСОБА_1 рапортом не належить до повноважень командира військової частини НОМЕР_7 .

Враховуючи зазначене, а також зважаючи на дотримання командиром військової частини НОМЕР_1 вимог Положення в частині підготовки та надіслання клопотання з приводу переміщення ОСОБА_1 за станом здоров`я до іншої військової частини, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 в частині не здійснення переміщення ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 .

Як встановлено в ході розгляду справи, в даному випадку військовою частиною НОМЕР_1 не було подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, але разом з тим суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ст. 9 КАС України).

Зважаючи на зазначене, неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, не звільняє суд від обов`язку повно та всебічно встановити фактичні обставини справи та, керуючись нормами чинного законодавства, ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того судом апеляційної інстанції встановлено, що всі процесуальні документи по справі надсилались на електронну адресу в/ч НОМЕР_1 , яка не являлась офіційною, однак докази безпосереднього отримання відповідачем таких документів в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи доводи відповідача по справі про неналежне сповіщення його про розгляд даної справи, неотримання ним копії позову та копії ухвал по даній справі, що не спростовано матеріалами справи, колегія суддів доходить до висновку про необхідність прийняття до уваги та дослідження поданих військовою частиною НОМЕР_1 доказів, які не були подані військовою частиною НОМЕР_1 до суду першої інстанції з поважних причин.

Колегія суддів при розгляді даної справи враховує, що наказом Головнокомандувача Збройних Сил України В. Залужного від 21.10.2022 року № 505-РМ солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця-санітара десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти десантно-штурмового батальйону, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , було зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

Таким чином наданими доказами підтверджено прийняття уповноваженою особою, у даному випадку Головнокомандувачем Збройних Сил України, відповідного наказу про переміщення позивача до іншої військової частини.

Вказаний наказ не оскаржений та є діючим.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача в якості підстави для відмови у задоволенні апеляційної скарги на те, що вказаний наказ не було доведено до його відома та не було ознайомлено з ним, оскільки вказані обставини не змінюють факт вирішення уповноваженою особою питання щодо переміщення позивача по військовій службі.

Позивач, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, також вказував на те, що за наслідком розгляду його рапорту його не було переміщено до військової частини НОМЕР_2 , про що він просив у рапорті.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне:

Згідно п. 83 Положення, військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Таким чином, зважаючи на норми п. 110 Положення, вирішення питання щодо переміщення особи, зокрема, рядового складу належить до повноважень Головнокомандувача Збройних Сил України, який, з урахуванням досвіду служби, рівня професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, службової необхідності, уповноважений самостійно визначати конкретне місце подальшої служби позивача. Тобто така посадова особа в цій частині наділена певними дискреційними повноваженнями.

Зважаючи на все вищезазначене колегія суддів погоджується з думкою апелянта, що суд не наділений повноваженням визначати замість уповноваженої на те особи місце проходження позивачем військової служби.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат по справі відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О ВИ ЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 26 грудня 2023 року .

Суддя-доповідач: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова