Справа № 440/6386/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Чеснокова А.О.

26 грудня 2023 р. Справа № 440/6386/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

19 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати відповідача Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винним та відповідальним в порушенні права позивача на особистий прийом, яке гарантовано статтею 40 Конституції України, виконанням рішення Центрального апарату ДБР щодо тимчасового призупинення особистого прийому громадян,

визнати існування решітки та турнікету на вході в приміщення ДБР таким, що порушує право позивача на особистий прийом, яке гарантовано статтею 40 Конституції України, шляхом встановлення перешкоди для вільного доступу до приймалень посадових осіб ДБР та до канцелярії,

визнати дії охоронця на вході в приміщення ДБР у вигляді перешкоджання позивачу щодо вільного доступу до приймалень посадових осіб ДБР та до канцелярії такими, що порушують право позивача на особистий прийом, яке гарантовано статтею 40 Конституції України,

зобов`язати відповідача демонтувати решітку та турнікет на вході в приміщення ДБР та видалити їх із будівлі ДБР в п`ятиденний термін з дня вступу в силу відповідного рішення суду,

зобов`язати відповідача заборонити охоронцю (наказом, інструкцією, умовами договору якщо охоронець належить до приватної охоронної структури, тощо) затримувати або якимось іншим шляхом перешкоджати позивачу у вільному доступі до приймалень посадових осіб ДБР та до канцелярії,

зобов`язати відповідача відновити особистий прийом громадян посадовими і службовими особами ДБР з дня вступу в силу відповідного рішення суду,

стягнути на користь позивача з державного бюджету України суму компенсації моральної шкоди в розмірі 10.000,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач, окрім іншого, зазначив, що 10 квітня 2023 року він спробував реалізувати своє право на особистий прийом до начальника слідчого відділу/управління ДБР шляхом попереднього запису за телефоном, оскільки мав намір з`ясувати причини бездіяльності слідчого щодо належного розгляду своєї заяви від 21 березня 2023 року про вчинення кримінального злочину працівниками поліції та передати слідчому копію процесуального документа у справі № 554/2574/23. Але оператор повідомив його, що запису немає та скасовано особистий прийом громадян у наслідок карантинних обмежень. 11 квітня 2023 року та 14 квітня 2023 року він мав намір потрапити до будівлі ДБР з метою надати через канцелярію установи його письмові звернення та отримати витяги з ЄРДР по двом його заявам.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року з підстав, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. ОСОБА_1 роз`яснено, що даний спір повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Судове рішення вмотивовано тим, що взаємовідносини між позивачем та відповідачем не є публічно-правовими, а тому порушені позивачем питання перебувають поза межами адміністративної юрисдикції. Суд зазначив, що відповідно до вимог частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для прийняття позову для провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує на помилковість висновку суду про те, що спір належить розглядати у порядку цивільного судочинства. Зазначає, що звернувся до суду за захистом порушеного права, гарантованого ст. 40 Конституції України, яка передбачає обов`язок органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів на розгляд звернень громадян при особистому прийомі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, Директор ТУ ДБР у м. Полтаві просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судове рішення - без змін, зазначаючи про те, що правовідносини, щодо розгляду заяв ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. В свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватися в прядку кримінального судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 320 КАС України слід скасувати, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у передбачені цією нормою способи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Згідно з вимогами пункту 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що із змісту позовної заяви ОСОБА_2 можливо дійти висновку, що його звернення до суду з цим позовом обумовлене, неналежною, на думку позивача, організацією відповідачем його особистого прийому за обставин, викладених у позові. Як зазначає позивач, такі дії відповідача порушують гарантоване йому статтею 40 Конституції України право на особистий прийом.

За приписами частини третьої статті 6 КАС України, - звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

При цьому, колегія суддів зауважує, що серед критеріїв адміністративної юрисдикції є рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень або виконання носіями публічних повноважень обов`язків, передбачених законодавством.

За змістом статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Отже, організація роботи з розгляду звернень та особистого прийому громадян є одним із важливих напрямків діяльності органів державної влади, спрямований на захист конституційних прав і свобод людини і громадянина, зміцнення законності та правопорядку.

Прийом громадян повинен проводиться в усіх державних органах та установах, а також за місцем роботи та проживання населення тими керівниками та посадовими особами органів та установ, які мають право приймати рішення з питань, що входять до їхньої компетенції.

Графіки особистого прийому громадян затверджуються керівниками органів державної влади, органів місцевого самоврядування та із зазначенням прізвищ посадових осіб, які повинні приймати відвідувачів, часу й місця приймання вивішується в приміщеннях державних органів та органів місцевого самоврядування в місцях, зручних для вільного огляду.

Відповідно до Закону України від 17 березня 2020 року № 530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню хвороби (COVID-19)», рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», уведеного в дію Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87, постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України COVID-19», статті 11 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» та наказу тимчасово виконуючого обов`язки Директора Державного бюро розслідувань від 16 березня 2020 року № 74, - особистий прийом в центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань призупинений.

Відповідно до статті 40 Конституції України, законів України «Про звернення громадян», «Про Державне бюро розслідувань», Указу Президента України від 07 лютого 2008 року № 109 «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» та з метою забезпечення реалізації громадянами конституційного права на звернення, удосконалення організації їх особистого прийому в центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, наказом ДБР від 20 травня 2021 року № 314 затверджена Інструкція про порядок розгляду звернень громадян та організації особистого прийому громадян у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, яка визначає порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, здійснення контролю за результатами їх розгляду, а також основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян у центральному апараті й територіальних управліннях Державного бюро розслідувань.

Приходячи до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про те, що позов ОСОБА_1 не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства та для вирішення спору позивачу слід звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, є передчасним, оскільки означені вище обставини залишені судом поза увагою та цим обставинам судом не надано належної правовою оцінки.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України).

У колегії суддів відсутні підстави для надання правової оцінки доводам, викладеним відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу фактично про те, що у межах спірних правовідносин позивач і відповідач діють як учасники кримінального провадження, права і обов`язки яких визначені кримінальним процесуальним законом, тому спір у цій справі не може бути предметом розгляду в адміністративному суді, оскільки оцінка таким доводам не була надана судом першої інстанції при вирішення питання про відкриття провадження у справі або відмові у відкритті провадження в адміністративній справі.

Інші доводи та заперечення учасників справи висновки колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц