Справа № 340/2812/23
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 340/2812/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року (головуючий суддя Пасічник Ю.П.)

в адміністративній справі №340/2812/23 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 12.05.2023 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити мені грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії. Служби безпеки. Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби. Державної спеціальної служби транспорту. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити мені грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, відповідно до п.1 Розділу XXIII Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не проведення повного розрахунку при звільненні зі мною та стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на мою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.02.2023 року по 21.03.2023 року в розмірі 72 180, 92 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час звільнення з військової служби позивачу було видано довідку про вартість речового майна, що належить видачі при звільненні, в якій відповідач нарахував суму грошової компенсації за 53 предмета недоотриманого речового майна в розмірі 71 444,96 грн.. Разом з тим, ані на момент звільнення позивача зі служби, ані на момент звернення з позовом до суду відповідачем грошова компенсація за недоотримане речове майно виплачена не була. 20.05.2021 р. позивач звернувся до командира ВЧ НОМЕР_2 Національної гвардії України з заявою щодо виплати грошової компенсації за не отримане речове майно. Листом від 24.05.2021 р. відповідач повідомив позивача про те що на даний час, у зв`язку з відсутністю коштів (для виплати компенсації) на рахунку частини, військова частина не може розрахувати за неотримане речове майно по цінам на момент звільнення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що військовослужбовці, звільнені з військової служби, мають право отримати речове майно в натурі або грошову компенсацію за нього, у разі наявності такого права, за умови подання відповідного рапорту, яким висловлюється волевиявлення на отримання такої компенсації. Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. При цьому, оскільки відповідач не провів повного розрахунку з позивачем то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 72 180,92 грн. є передчасними.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що від позивача на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходила заява (рапорт) щодо бажання отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби на грошову компенсацію за нього відповідно до вимог Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затверджений наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.05.2016. Також, протягом поточного (2023) року позивачем рапорт про виплату йому грошової допомоги для оздоровлення до групи персоналу військової частини не подавався та не реєструвався, відтак відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу такої допомоги. Також зазначає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вказав про ОСОБА_2 (якому було видано довідку про вартість речового майна), однак позивачем у справі є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 .

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

На адресу суду апеляційної інстанції 15.11.2023 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких зазначено, що 21.02.2023 року позивача було звільнено з військової служби. 21.03.2023 року позивач отримав всі виплати від військової частини, а в травні звернувся до суду з даним позовом. Вважає, що строк звернення до суду не був пропущеним.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 року у позивача ОСОБА_1 та відповідача ВЧ НОМЕР_1 витребувано докази та пояснення щодо наявності/відсутності: заяви (рапорту) ОСОБА_1 про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно; Довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, відкладено розгляд справи до 13.12.2023 року

На виконання зазначеної ухвали сторони пояснень та доказів не надали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу в ВЧ НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2023р. №52 позивача ( ОСОБА_1 , бойового медика зенітно-ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 20.10.2023 №10-РС) звільнено з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважні причини) та направлено для зарахування на військовий облік до Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримко Кіровоградської області (а.с. 14).

З 21 лютого 2023 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно вказаного наказу від 21.02.2023р. №52 не зазначено про отримання ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

Позивач зазначає, що 21.03.2023 року він отримав всі виплати від військової частини, однак, встановивши, що відповідач не нарахував та не виплатив йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно та грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, в травні 2023 року звернувся до суду з даним позовом.

Щодо права виплати позивача на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини. Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 380/5093/20 від 26 травня 2021 року.

Водночас, матеріали справи не містять доказів про надання позивачем відповідачу рапорту про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно.

При цьому відповідач зазначає, що від ОСОБА_1 не надходив рапорт щодо отримання грошової компенсації за речове майно, яке не було отримане під час проходження служби.

Крім того, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення вказав про ОСОБА_2 (якому було видано довідку про вартість речового майна), однак позивачем у справі є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 .

Слід зазначити, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем

військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Натомість, матеріали справи не містять такої довідки.

Зокрема, для отримання зазначеної компенсації потрібно одержати довідку про вартість речового майна.

Ця довідка видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної

вартості майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.

Форма довідки затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року.

На підставі зазначеної довідки військовослужбовець звертається з рапортом про компенсацію за неотримане речове майно до командира своєї військової частини (та оригіналом довідки про його вартість). Командир військової частини видає наказ (на підставі довідки про вартість речового майна), де вказується розмір компенсації.

Як наслідок, на підставі вказаного наказу здійснюється виплата компенсації.

Натомість матеріали справи не містять, ні рапорту позивача про отримання грошової компенсації за речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, ні довідки про вартість такого майна, ні наказу командира військової частини про виплату компенсації.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.05. 2021 року у справі № 380/5093/20, вирішено питання щодо строків звернення до суду у спорі щодо компенсації за речове майно, яке не було отримане під час проходження служби.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Судовою палатою з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду прийнято постанову від 30.11.2020 року у справі № 480/3105/19, в якій вирішувалось питанням наявності чи відсутності підстав для застосування статей 116, 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати (несвоєчасної виплати) військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Для вирішення вказаного правового питання Верховний Суд у наведеній постанові визначив правову природу такої компенсації та строки її виплати.

Судова палата, проаналізувавши наведені законодавчі приписи та висновки Конституційного Суду України і Верховного Суду, дійшла до такого.

Зі змісту положень Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232, висновується, що речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини 1 статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Варто також мати на увазі, що речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що відносно правової природи компенсації за неотримане речове майно, судова палата у справі №480/3105/19 вважає, що таку слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

Враховуючи визначену у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30.11.2020 року у справі № 480/3105/19, правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина 5 цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини 2 цієї статті з установленим у ній загальним строком у 6 місяців, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини 2 статті 122 КАС України.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивач пропустив місячний строк звернення до адміністративного суду без поважних причин, що тягне залишення позову в цій частині без розгляду.

Суд першої інстанції зазначені норми процесуального закону не дослідив, тому припустився помилкового висновку про можливість розгляду справи (в цій частині) по суті.

Отже рішення суду в частині задоволених вимог про компенсацію за неотримане речове майно підлягає скасуванню та в цій частині позовні вимоги слід залишити без розгляду.

Також слід зазначити, що оскільки речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, то відсутні підстави для ототожнення його з такими поняттями як «заробітна плата» та «оплата праці».

Щодо рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про грошову допомога на оздоровлення за 2023 рік.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання допомоги для оздоровлення звільнені від посад, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання повноважень на посаді, до місячного грошового забезпечення включаються посадовий оклад за відповідним тарифним розрядом, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними штатними посадами.

Оскільки наказом від 21.02.2023р. №52 не зазначено про отримання ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, то в цій частині колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.1 Розділу XXIII Порядку військовослужбовцям, крім і військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право нa отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 2 Розділу XXIII Порядку грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

За приписами п. 6 Розділу XXIII Порядку розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

Як наслідок, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для часткового врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору частково спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для часткового його скасування.

Виходячи з результатів апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову позивачем не оскаржувалось, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 року скасувати в частині задоволених вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Та в цій частині позовні вимоги залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 13.12.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова