Справа № 280/8357/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 грудня 2023 року Справа № 280/8357/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради в особі Вознесенівського МСЕК про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити пені дії, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Комунальної установи «Обласний центр медико - соціальної експертизи» Запорізької обласної ради в особі Вознесенівського МСЕК (далі по тексту - відповідач), 23.10.2023 позивач надав заяву про зміну предмету позову та змінив позовні вимоги та просить суд:

- визнати протиправними дії Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК щодо рішення комісії про встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 від 26.09.2023 у частині визначення ОСОБА_1 потребу у частковому сторонньому догляді та скасувати його;

- зобов`язати «Обласний центр медико - соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК внести зміни в рішення про встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 від 26.09.2023 щодо висновку про умови та характер праці та потребу у постійному сторонньому догляді;

- зобов`язати «Обласний центр медико - соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК внести зміни до пункту 12 Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 166864 виданої ОСОБА_1 особі з інвалідністю І групи Б висновок про умови та характер праці та потребу у постійному сторонньому догляді.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вона є особою з інвалідністю з дитинства, страждає на генетичне орфанне захворювання G11.1 ОСОБА_2 , G82.0 параплегія та тетраплегія, супутнє захворювання G62.0 інші поліневропатії. В зв`язку з погіршенням стану здоров`я, позивач звернулася до медичного закладу комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 10» за допомогою та з метою переогляду для встановлення іншої групи інвалідністі. Вона пройшла обстеження та лікування, після чого її заочно було направлено на комісію МСЕК. 26.09.2023 Комунальною установою Вознесенівський МСЕК було прийняте рішення про встановлення першої Б групи інвалідності з дитинства з 18.09.2023, безтерміново та зазначено, що повторному огляду не підлягає . Позивач оскаржила рішення відповідача до Комунальної установи «Обласний центр медико - соціальної експертизи» Запорізької обласної ради на підставі звернення її матері , в частині потреби у частковому сторонньому догляді, для прийняття остаточного рішення медичні документи ОСОБА_1 згідно з п. 24 «Положення про порядок , умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, направлено на заочну консультацію до Українського Державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності м. Дніпро (копія супровідного листа від 04.10.2023 № 672).

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/8357/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; витребувано від відповідача додаткові докази; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем 06.11.2023 в системі електронний суд подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Позивачу в липні 2022 року була встановлена II група інвалідності. 26 вересня 2023 р. фахівцями Вознесеновського МСЕК ОСОБА_1 внаслідок діагнозів: «хвороба Фрідрейха, виражений мозочково-атактичний синдром зі значним порушенням координації рухів. Моторна полінейропатія нижніх кінцівок, виражений парапарез , виражене порушення статико - динаміки» було встановлено першу групу Б інвалідності з дитинства безстроково ( копія витягу з протоколу засідання МСЕК від 26.09.2023) Визначено потребу в частковій сторонній допомозі відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання про медико -соціальну експертизу» та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2011 № 561 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності». Порушень норм чинного законодавства під час огляду хворої не було. Тому відповідач вважає що прийняте рішення «Обласний центр медико - соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК від 26.09.2023 не суперечить законодавчо закріпленій процедурі його прийняття, що узгоджується з нормами спеціального законодавства, та врегульовує спірні відноси. Просить суд, відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 4 ст. 229 КАС України - фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується ІD - карткою НОМЕР_1 , отримала ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується карткою платника податків від 31.01.2019, взята на облік внутрішньо переміщеної особи що підтверджується довідкою УСЗН Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 16.04.2022 № 2304-. Копії документів додані до матеріалів справи.

Наданими медичними висновками, обстеженнями МРТ, виписками із медичних карток, консультаціями фахівців за 2020 - 2023 роки має генетичне орфанне захворювання G11.1 Атаксія Фрідрейха, G82.0 параплегія та тетраплегія, супутнє захворювання G62.0 інші поліневропатії. Копії медичних документів містяться в матеріалах справи.

26.09.2023 фахівцями Вознесенівської МСЕК ОСОБА_1 було встановлено першу групу Б інвалідності з дитинства безстроково, визнано потребу у частковому сторонньому догляді( довідка до акту огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААГ, № 166864).

ОСОБА_1 не погодилася із рішенням Вознесенівського МСЕК від 26.09.2023 у частині визнання потреби у частковому сторонньому догляді та за допомогою своєї матері оскаржила дії до комунальної установи «Обласного центру медико - соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, яка для прийняття остаточного рішення медичні документи ОСОБА_1 згідно з п. 24 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, направила на заочну консультацію до Українського Державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності м. Дніпро (копія супровідного листа від 04.10.2023 № 672). Позивач у відповіді на відзив зазначила, що консультативні висновки науково-дослідних установ мають для медико-соціальної експертної комісії рекомендаційний характер та не мють обов`язкової сили при прийнятті рішення про встановлення інвалідності.

Не погоджуючись з діями відповідача про визнання потреби не в постійному, а частковому догляді позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції Українив Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх передзаконом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Конституція Українимає найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Крім цього, суд враховує приписи законів, а також підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, якими встановлено наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико - соціальна експертиза визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико - соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (даліособи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого - педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно - спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації регламентує Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженепостановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення про медико - соціальну експертизу).

Медико - соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності (п. 3 Положення про медико - соціальну експертизу).

Відповідно до пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Приписами пункту 10 вказаного Положення визначено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар -психолог або психолог.

Згідно з пунктами 11, 12, 15, 17 Положення про медико-соціальну експертизу міські, міжрайонні, районні комісії, серед іншого визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання.

Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Для того, аби спростити проведення медико - соціальної експертизи, урядом України прийнято постанову Кабінету Міністрів України № 225 від 08 березня 2022 р., яка передбачає встановлення інвалідності особам, які звертаються для встановлення інвалідності у період дії воєнного стану, заочно та незалежно від місця реєстрації, проживання чи перебування особи.

Медико - соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою (пункт 19 Положення про медико - соціальну експертизу).

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико - соціальними експертними комісіями (далі - комісії) визначає Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності).

Відповідно до пункту 3 цього Положення медико - соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (даліособи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Згідно з пунктом 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, лікарсько - консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Комісія приймає документи осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за наявності у них стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у разі безперервної тимчасової непрацездатності не пізніше ніж через чотири місяці з дня її настання чи у зв`язку з одним і тим самим захворюванням протягом п`яти місяців з перервою за останніх 12 місяців, а у разі захворювання на туберкульозпротягом 10 місяців з дня настання непрацездатності.

Пунктом 7 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності встановлено, що комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

Комісія під час заповнення форми первинної облікової документації керується Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-5/о "Журнал протоколів засідань медико-соціальної експертної комісії", затвердженоюнаказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2012 № 577, у якій вказано, що дана форма має бути завірена головою МСЕК та печаткою закладу охорони здоров`я.

Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (пункт 20 Положення про медико - соціальну експертизу).

Так, згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженоїнаказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561 (далі -Інструкція), при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Отже, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально - побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи у значному III ступені:

нездатність до самообслуговування чи повна залежність від інших осіб;

нездатність до пересування чи повна залежність від інших осіб;

нездатність до орієнтації (дезорієнтація);

нездатність до спілкування;

нездатність контролювати свою поведінку;

значні обмеження здатності до навчання;

нездатність до окремих видів трудової діяльност

До підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб.

Особи з інвалідністю I групи із значно вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та проводити різні види трудової діяльності за умови їх забезпечення засобами компенсації фізичних дефектів або порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів, створення за необхідності спеціальних умов праці, у тому числі вдома.

Зі змісту процитованих правових норм слідує, що підставою для встановлення І групи інвалідністі є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування. Позивачка за оскаржувальним рішенням Вознесенівської МСЕК часткова здатна до виконання окремих елементів самообслуговування тому потребує постійного нагляду, догляду або допомоги. Факт потреби у догляді відповідачем не спростовано, але Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затвердженого постановою № 1317 від 03.12.2009 не містить права відповідача застосовувати самостійне визначення потреби у догляді як частковий. Натомість відповідно до ч. 1 п. 11 Постанови КМУ від 03 грудня 2009 р. № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії зобовязані визначити ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності чітко вказує на обовя`зок відповідача при встановлені потреби особи з інвалідністю користуватися такими критеріями як догляд, нагляд або допомога.

Судом встановлено, що під час обстеження позивача в розпорядженні комісій була наявна вся медична документація щодо характеру та перебігу хвороби позивача, копії яких відповідачем додано до справи (консультативні заключення, виписки тощо).

За результатами заочного встановлення інвалідності у період дії воєнного стану, Комунальна установа «Обласний центр медико - соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК встановила позивачу першу Б групу інвалідності безстроково та потребу в частковому сторонньому догляді.

Постійний догляд, відповідно до п. 17, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги», це один із видів дій , які спрямовані на зниження, мінімізацію або запобігання чи ліквідацію складних життєвих обставин , подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України;

Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико - соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив вбачається, що позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги з посиланням на порушення МСЕК приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико - соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантованестаттею 55 Конституції Україниправо на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення.

Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме правоконкретизоване у законах України.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються індивідуально - виражені права позивача.

Для того, щоб особі було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені рішенням, дією або бездіяльністю відповідача у публічно-правових відносинах.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не довів правомірності свого рішення у частині встановлення потреби позивача у частковому сторонньому догляді. В своєму відзиві відповідач вказує, що фахівцями Вознесенівської МСЕК визначено позивачу потребу у частковій сторонній допомозі, але матеріали справи даного доказу не містять. В матеріалах справи знаходиться копія довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 166864 від 26.09.2023 у п. 12 висновки про умову праці та характер праці позивача, що вона потребує часткового стороннього догляду, а не допомоги.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як зазначено у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Низка рішень ЄСПЛ містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (мотивованості) судових рішень, зокрема, наголошується на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення (рішення у справі "Якущенко проти України", заява № 57706/10, пункт 28).

Принцип належного здійснення правосуддя також передбачає, що судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються (рішення у справах "Garcнa Ruiz v. Spain" [GC] (заява № 30544/96, пункт 26), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23), "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58), "Бендерський проти України" (заява № 22750/02, пункт 42).

Поряд з цим, ЄСПЛ неодноразово зазначав, зокрема у рішенні "Garcнa Ruiz v. Spain" [GC] (заява № 30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах "Van de Hurk v. The Netherlands" (заява № 16034/90, пункт 61), "Шкіря проти України" (заява № 30850/11, пункт 43). Ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися в залежності від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.

Подібних висновків щодо необхідності дотримання вказаного зобов`язання виключно з огляду на обставини справи ЄСПЛ дійшов також у рішеннях "Ruiz Torija v. Spain" (заява № 18390/91, пункт 29), "Higgins and others v. France" (заява № 20124/92, пункт 42), "Бендерський проти України" (заява № 22750/02, пункт 42) та "Трофимчук проти України" (заява № 4241/03, пункт 54).

Тобто у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього, а вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій відповідача на відповідність наведеним вище критеріям, суд, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 257-263 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Комунальної установи "Медико - соціальної експертизи" Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК (69000, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 44, код ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК щодо рішення комісії про встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 від 26.09.2023 у частині визначення ОСОБА_1 потребу у частковому сторонньому догляді та скасувати його.

Зобов`язати «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК внести зміни в рішення про встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 від 26.09.2023 щодо висновку про умови та характер праці потребу у постійному сторонньому догляді.

Зобов`язати «Обласний центр медико - соціальної експертизи» Запорізької обласної ради у особі Вознесенівського МСЕК внести зміни до пункту 12 Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 166864 виданої ОСОБА_1 особі з інвалідністю І групи Б висновок про умови та характер праці потребу у постійному сторонньому догляді.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 25 грудня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький