Справа № 400/12111/23
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 р. № 400/12111/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2

про:визнання протиправним та скасування п.7 наказу від 30.08.2023 року № 272 в частині,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування п.7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №272 від 30.08.2023 « Про результати службового розслідування за фактом втрати зброї управління військової частини НОМЕР_1 » в частині притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму з урахуванням кратності 28006,80 грн.,

Позивач обґрунтовує позов тим, що дії відповідача є протиправними та такими , що не ґрунтуються на вимогах законодавства України, оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення, а саме його об`єктивна та суб`єктивна сторона. Відповідач провів службове розслідування в порушення п.13 розділа ІІІ Порядку №680, оскільки наказ про призначення службового розслідування був прийнятий 08.02.2023, а наказ про затвердження службового розслідування від 30.08.2023. Службовим розслідуванням не встановлено причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача і завданою шкодою.

Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. Вина позивача та склад правопорушення були підтверджені в ході службового розслідування, оскільки позивач порушив правила поводження зі зброєю. В ході службового розслідування не було встановлено обставин, які б виключали б матеріальну відповідальність позивача.

Відповідно до ст. 262 КАС України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

Позивач проходить військову службу за контрактом на посаді начальника фізичної підготовки і спорту військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 73 від 08.02.2023 призначено службове розслідування на підставі рапорта голови інвентаризаційної комісії щодо нестачі в обліку та фактичній наявності матеріальних засобів виявлених під час проведення інвентаризації. Наказами командира частини неодноразово продовжувались строки проведення службового розслідування.

Пунктом 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 272 від 30.08.2023 «Про результати службового розслідування» майора ОСОБА_1 за втрату 5,45 мм автомату АКС-74№ НОМЕР_2 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму 28006,08грн.з урахуванням кратності згідно довідки № 3/190 про вартісну оцінку завданої шкоди майну служби ракетно-артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2023.

В акті службового розслідування зазначено, що недостатня якість виконання позивачем своїх службових обов`язків, що зазначені в статтях Статуту Збройних сил України, наказів, інших керівних документів, що регламентують отримання, користування та зберігання військового майна, в тому числі зброї та боєприпасів призвели до фактичної втрати зброї військової частини НОМЕР_1 .

В позові позивач зазначив, що він 04.03.2022 здійснював охорону та оборону на спостережному пості біля казарми охорони. Позивач здійснював спорудження оборони споруди та вікон в казарму 141 РО, при цьому автомат АКС-74№ НОМЕР_2 тимчасово поклав в коридорі при вході в казарму до автоматів інших військовослужбовців. Через деякий час почався обстріл казарми, тому позивач забіг до казарми, взяв перший доступний автомат в казармі, не звернув уваги на його номер, оскільки на це не було часу. Місце знаходження автомата АКС-74№ НОМЕР_2 йому невідомо, але у позивача знаходиться автомат АКС-74 № НОМЕР_3 .

Стаття 11 Статуту Внутрішньої Служби зобов`язує військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

Наказом Міністерства Оборони України № 359 від 29.06.2005 затверджена Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, п.2,3 якої передбачено, що військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

У польових умовах, на привалах, блокпостах та опорних пунктах стрілецька зброя встановлюється в похідні мотузкові ставниці.

Під час розміщення в похідних наметах стрілецьку зброю дозволяється зберігати безпосередньо в наметах на підкладках, при цьому не допускається доторкання зброї до ґрунту та полотна намету.

Під час розміщення в будівлях, інших пристосованих для проживання приміщеннях стрілецьку зброю дозволяється зберігати:

поставленою стійко до стіни;

підвішеною за ремені на цвяхах або складеною на полицях.

Зберігання стрілецької зброї навалом забороняється.

Місця, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, повинні постійно перебувати під охороною.

Охорона місць, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, здійснюється в загальній системі охорони блокпоста або опорного пункту.

У базових таборах на блокпостах і на опорних пунктах облаштовуються місця заряджання (розряджання) зброї.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-IX).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХматеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5статті 1 Закону № 160-ІХ).

Частиною першою статті 3 Закону № 160-IXпередбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до частини 2 вказаної статті умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (частина третя статті 3 Закону № 160-ІХ).

Згідно з частиною 1статті 6 Закону № 160-ІХособа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини статті 7 Закону № 160-ІХрозмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями статті 8 Закону № 160-ІХ.

Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Відповідно до п.13 розділу ІІІ Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України №608 від 21.11.2017 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно з пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Для притягнення позивача до матеріальної відповідальності необхідно встановити склад правопорушення.

В акті службового розслідування зазначено, що позивач недостатнє якісно виконував свої службові обов`язки, що призвело до втрати зброї.

Позивач у позові зазначив, що плутанина зі зброєю виникла внаслідок безпосередньої атаки на казарму, для відбиття якої позивач був змушений взяти перший, що потрапив до рук автомат, думаючи, що це його штатна зброя. Перевірити номер автомата не було часу, оскільки позивач виконував вказівки керівництва щодо оборони приміщення казарми військової частини. Вини позивач своєї не визнає.

Умови притягнення позивача до матеріальної відповідальності передбачені ст.3 ЗУ №160. Та тільки при наявності й доведеності існування всіх передбачених спеціальним законом умов, можливо притягнути військовослужбовця до матеріальної відповідальності.

Умовами притягнення позивача до матеріальної відповідальності є:

- наявність шкоди, це втрачене державне майно на суму 28006,08 грн. кратна вартість автомата.

- протиправна поведінка отриману стрілецьку зброю не тримав постійно при собі та зберігав стрілецьку зброю навалом .

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою полягає в тому, що невиконання позивачем ст.11 Статуту Внутрішньої Служби (берегти державне майно) та наказу Міноборони України № 359 від 29.06.2005( військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі) призвело до втрати майна.

- вина особи в завданні шкоди: у формі непрямого умислу яка полягає у тому, що особа хоча і не бажає, але свідомо припускає настання суспільно небезпечних наслідків.

Таким чином, суд вважає, що службовим розслідуванням доведено склад правопорушення, який вчинив позивач та за який його правомірно притягнуто до матеріальної відповідальності, оскільки позивач не вжив всіх заходів по збереженню майна: не тримав його при собі, залишив його навалом в казармі. Схопив перший, що потрапив до рук автомат, які лежали в казармі навалом, не пересвідчився, що взяв саме свою зброю.

Посилання позивача на те, що він виконував наказ керівництва щодо оборони приміщення казарми при ракетному ударі, тому не було часу пересвідчись у номері автомату, який він взяв, не приймається судом до уваги, оскільки позивач не зазначив, який саме наказ він виконував , в чому полягало виконання цього наказу .

Позивач також посилається, як на підставі звільнення від відповідальності на бойовий імунітет.

Статтею 1 Закону України « Про оборону України» передбачено, що бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, поліцейських поліції особливого призначення Національної поліції України, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином , військовослужбовці звільняються від відповідальності за втрату бойової техніки чи іншого військового майна :

-під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту,

-виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння),

настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів.

Суд наголошує, що позивач всупереч ст. 77 КАС України, не довів суду належними та допустимими доказами, що втрата автомата сталась саме, в зв`язку з виконанням бойового завдання, а не в зв`язку з невиконанням позивачем норм передбачених Статутом внутрішньої служби та наказом Міноборони № 359.

Також матеріали справи взагалі не містять інформації, коли ж позивач з`ясував, що він втратив свій автомат і які дії він вчиняв з його розшуку.

Суд погоджується з позивачем, що відповідачем були порушені строки проведення службового розслідування передбачені п.13 розділу ІІІ Порядку № 608, але ні цей порядок, ні будь- які норми не містять наслідків порушення цих строків. Тому суд вважає, що порушення строків проведення службового розслідування не можуть привести до визнання спірного пункту наказу протиправним.

Також суд зазначає, що Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди( ст.4), а цей строк відповідачем не порушено.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко