Справа № 120/10888/23
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

19 грудня 2023 р. Справа № 120/10888/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

за участі

секретаря судового засідання: Антонюк О.М.,

представника позивача: Опанасюка П.П.,

представника відповідача: Македонського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Вінницької митниці

про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішень Вінницької митниці щодо класифікації товарів № 23UA401000000-КТ від 24.05.2023, картки відмови у прийнятті митної декларації № UA401020/2023/000777 від 25.05.2023 та рішення про коригування митної вартості № UA401000/2023/000050/2 від 25.05.2023.

Ухвалою від 24.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов.

10.08.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову, оскільки документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та у зв`язку з не поданням на вимогу митного органу додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару митна, декларація не може бути оформлена.

Ухвалою від 11.08.2023 у задоволенні клопотання відповідача про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

21.08.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується із доводами відповідача і просить задовольнити позов.

Ухвалою від 05.09.2023 в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи відмовлено.

Ухвалою від 02.10.2023 витребувано у відповідача додаткові докази.

Ухвалою від 10.10.2023 вирішено розгляд справи №120/10888/23 проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 21.11.2023.

В судовому засіданні 21.11.2023 оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 27.11.2023.

В судовому засіданні 27.11.2023 оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 28.11.2023.

В судовому засіданні 28.11.2023 оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 05.12.2023.

В судовому засіданні 05.12.2023 оголошено перерву. Наступне судове засідання призначено на 13.12.2023.

13.12.2023 судове засідання відкладено на 19.12.2023.

В судовому засіданні 19.12.2023 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

11.03.2002 року позивач ОСОБА_1 (далі за текстом-Позивач) зареєстрований фізичною особою підприємцем, номер запису 0 001983, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

28.11.2022 року, Позивачем як покупцем було укладено зовнішньоекономічний контракт № _YY-28112022 з китайським підприємством HANYU IMPORT AND EXPORT CO., LIMITED. як виробником та продавцем.

Згідно пункту 1.1. контракту, продавець виробляє та продає, а покупець придбаває та оплачує взуття і аксесуари (далі - Товар) на умовах CIF Гданськ, Польща (згідно термінології Інкотермс - 2010).

Пунктом 1.3. контракту, відвантаження Товару за контрактом відбуватиметься партіями. Найменування товару, асортимент, комплектність, кількість, якість, ціни, умови оплати, строк відвантаження та інші необхідні параметри, відносно кожної партії Товару будуть узгоджуватись Сторонами в Специфікаціях до контракту на кожну поставку, які є невід`ємною частиною контракту. Товар поставлятиметься на територію України за згодою сторін.

Загальна вартість контракту 5 000 000 доларів США (п. 2.1. контракту).

Умови оплати: 30% від суми Інвойсу до початку виготовлення партії товару; 70% після виготовлення партії товару. Датою поставки товару вважається дата передання продавцем товару першому перевізнику покупця (п. 3.2. контракту).

Згідно пункту 5.1. контракту, продавець повідомляє покупця про готовність товару до відвантаження, шляхом направлення факсом, електронною поштою чи whatsapp копій рахунку-фактури та пакувального листка, що повинен містити інформацію, передбачену цим пунктом.

Пунктом 5.2. контракту унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцю (призначеному ним Перевізнику) документи на передання йому Товару, належним чином здійснені транспортування і відвантаження:

- Оригінал інвойсу (рахунку - фактури);

- Оригінал специфікації (форма 1 додатку до контракту);

- Оригінал пакувального листка (форма 2 додатку до контракту)

- Дорожній лист;

- Експортну декларацію.

Деталі заповнення комерційного рахунку-фактури вказані в п. 5.3. контракту.

01.03.2023 року між сторонами контракту було підписано Додаткову угоду № 1 до контракту, згідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни в пункт 3.2. розділу 3 контракту, встановивши оплату частинами по фінансовій можливості покупця, відповідно до узгоджених сторонами партіями товару, вказаних у Специфікаціях та Інвойсах, але за умови 100% оплати за товар до відвантаження його продавцем.

05.03.2023 року між сторонами контракту було підписано Додаткову угоду № 2 до контракту, якою пункти 1.3. та 2.2. контракту викладено у новій редакції, пункт 7.3. виключено.

Згідно Специфікації від 01.03.2023 року, сторони контракту узгодили характеристику, кількість, номенклатуру і загальну вартість партії поставки, яка склала 46 453,52 долара США.

У відповідності до пункту 3.2. розділу з контракту, з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.03.2023 року, позивач перерахував продавцю кошти в сумі:

- 30 000,00 доларів США згідно платіжній інструкції № 5 від 22.03.2023 року;

- 16 453,52 доларів США згідно платіжній інструкції № 6 від 05.04.2023 року.

У відповідності до пункту 5.1. розділу 5 контракту, у квітні 2023 року, продавець повідомив позивача про готовність товару до відвантаження, надіславши на електронну поштову скриньку інвойс (рахунок - фактуру) та пакувальний листок.

Згідно інвойсу № YY-28112022/1, загальна вартість готового до поставки товару склала 46453,52 долари США.

10.04.2023 року товар був навантажений на корабель MARIE MAERSK та рейсом №313W відправлений продавцем з Шанхаю до пункту призначення Гданськ, Польща, що підтверджується коносаментом MAEU № 225903321 (bill of lading for ocean transport or multimodal transport).

З метою організації транспортування товару з міста Гданськ до митної території України, позивачем було укладено договір № 21/04 від 21.04.2023 року про транспортно-експедиторське обслуговування з товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАМАН ШИПІНГ» ().

Після вивантаження в порту Гданська, 19.05.2023 року товар був перевезений до міста Прушкув (Pruszkow), Польща. Перевізником виступав STL Trans Logistic SP ZO, що підтверджується транзитною товарно-транспортною накладною MRN 23PL445010NS5WPWT6.

Згідно даних другої сторінки даної транзитної ТТН, під час відпуску товару з Гданська, для оформлення подавались:

- Міжнародна товарно-транспортна накладна (СМR);

- інвойс № YY-28112022/1;

- коносамент MAEU № 225903321;

- документи на авто д.н.з. НОМЕР_1 ;

- документи на напівпричіп д.н.з. НОМЕР_2 .

В подальшому, 19.05.2023 року товар було доставлено до міста Прушкув, Польща, звідки він був спрямований до митної території України, що підтверджується Міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) 404286.

19.05.2023 року, згідно платіжній інструкції № 537, позивачем було сплачено до Державної митної служби України 543 597 гривень передоплати за митне оформлення.

Під час ввезення товару на пункт пропуску Яготин, представником позивача - ФОП ОСОБА_2 , (РНОКПП в ДРФО НОМЕР_3 , діє згідно договору-доручення №б/н від 02.05.2023 року, далі за текстом - Декларант), було подано до Митниці електронну митну декларацію ЕМД №23UA92U0 від 19.05.2023 року, в якій митна вартість була визначена за ціною договору (контракту).

22.05.2023 року Декларантом було подано до Вінницької митниці ЕМД 23UA11U3 з додатком наступних документів:

- (0271) пакувальний листок від 01.04.2023 року;

- (0380) інвойс № YY-28112022/1 від 28.11.2023 року;

- (0730) міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) 404286 від 19.05.2023 року;

- (0862) декларацію про походження товару від 28.11.2022 року;

- (3001) платіжну інструкція №6 від 05.04.2023 року на суму 16453,52 долари США;

- (3001) банківський платіжний документ Р001.0 від 22.03.2023 року на суму 30 000 доларів США;

- (3007) довідка ТОВ «Ламан Шиппінг» № 4372 від 19.05.2023 року про транспортні витрати на суму 116 838 грн. із зазначенням, що перевезення здійснювалось без страхування вантажу;

- (4104) зовнішньоекономічний контракт YY-28112022 від 28.11.2022 року, термін дії 31.12.2024 р.;

- (4207) договір-доручення з брокером № б/н від 02.05.2023 року,

- (0821) копію митної декларації країни відправлення MRN 23PL445010NS5WPWT6 від 19.05.2023 року (Супровідний документ T1).

Втім, митний орган відмовив у прийнятті митної декларації, прийнявши Картку відмови № UA401020/2023/000755 у зв`язку з коригуванням коду товару, згідно УКТ ЗЕД (рішення від 24.05.2023 року № 23UA3-КТ, яким два різних товари було віднесено до єдиної позиції УКТ ЗЕД ).

25.05.2023 року Декларантом було подано до Вінницької митниці ЕМД 23UA32U9 від 25.05.2023 року і на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості придбаного товару та першого методу її визначення, Декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи:

- (0271) пакувальний листок від 01.04.2023 року;

- (0380) інвойс № YY-28112022/1 від 28.11.2023 року;

- (0730) міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) 404286 від 19.05.2023 року;

- (0862) декларацію про походження товару від 28.11.2022 року;

- (3001) платіжну інструкція №6 від 05.04.2023 року на суму 16453,52 долари США;

- (3001) банківський платіжний документ Р001.0 від 22.03.2023 року на суму 30 000 доларів США;

- (3007) довідка ТОВ «Ламан Шиппінг» № 4372 від 19.05.2023 року про транспортні витрати на суму 116 838 грн. із зазначенням, що перевезення здійснювалось без страхування вантажу;

- (4104) зовнішньоекономічний контракт YY-28112022 від 28.11.2022 року, термін дії 31.12.2024 р.;

- (4207) договір-доручення з брокером № б/н від 02.05.2023 року,

- (0821) копію митної декларації країни відправлення MRN 23PL445010NS5WPWT6 від 19.05.2023 року (Супровідний документ T1);

В подальшому, 25.05.2023 року, митний орган листом № 9af6c5bb-ed2b-4342-b16f- bc967c5ee23f від 25.05.2023 року (час створення 11:58:29) повідомив декларанта про необхідність надання документів, передбачених ст. 335 МК України, для підтвердження митної вартості товару, класифікації товару, у зв`язку з необхідністю виконання митних процедур, сформованих АСУР.

Також листом № bd4488fd-08f5-4e50-9244-3eee4997a098 від 25.05.2023 року (час створення 15:52:46), митний орган запропонував Декларанту подати документи щодо страхування товару та витрати щодо перевезення товару.

На що, декларант, листом від 25.05.2023 року (час створення 12:36:18 годин) повідомив про намір подання додаткових документів.

Листами від 25.05.2023 року (дата створення 16:06:12 годин та 16:11:47 годин) були додатково подані:

- (3001) платіжна інструкція №6 від 05.04.2023 року на суму 16453,52 долари США;

- (3001) банківський платіжний документ Р001.0 від 22.03.2023 року на суму 30 000 доларів США.

Проте, Митний орган надіслав Декларанту лист № f1026bbb-20b6- 4e51-a871-fe366c6d4733, у якому, посилаючись на, начеб то, розбіжності у поданих документах, просить надати додаткові документи: 1. Договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами контракту; 3. Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору; 4. Виписку з бухгалтерської документації; 5. Специфікації виробника товару; 6. Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 7. Інші документи, що підтверджують заявлену митну вартість за власним бажанням.

На запит № f1026bbb-20b6-4e51-a871-fe366c6d4733 від 25.05.2023 року Декларант повідомив що всі наявні документи, які стосуються визначення митної вартості, надані з ЕВМД.

Проте, з мотивів використання декларантом документально не підтверджених відомостей для визначення митної вартості товару, Митниця 25 травня 2023 року відмовила у митному оформленні (випуску) товарів, про що прийняла Картку відмови №UA401020/2023/000777 та винесла рішення про коригування митної вартості товарів UA401000/2023/000050/2 від 25.05.2023 року, відповідно до якого визначила митну вартість імпортованих товарів за резервним методом, у розмірі 10,4 доларів США за пару товару № 1 та 11,56 доларів США за пару товару № 2.

Як вбачається зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів, перший метод не застосовано у зв`язку із: «Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності та неточності, та зважаючи на відмову декларанта у наданні документів, що вимагались митницею, а також неподанням документів, обов`язковість подання яких передбачена МКУ, відповідно до пп.2, 3 статті 53 МКУ застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59, 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари», що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62 МКУ) та (ст. 63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Джерелом числового значення митної вартості товару 1 є МД від 14.04.2023 року №UA408020/2023/025260, за якою було випущено у вільний обіг товар «взуття на підошві з гуми та верхом з текстильних матеріалів, а саме 10,4 дол США за пару.

Джерелом числового значення митної вартості товару 2 є МД від 12.04.2023 року №UA100380/2023/605080, за якою було випущено у вільний обіг товар «взуття на підошві з гуми або пластмаси та пластмасовим верхом, з устілкою, завдовжки 24 см або більше-КРОСІВКИ ЧОЛОВІЧІ SOFT 140.2 ДЛЯ ХОДЬБИ ЧОЛ. Склад: зовнішня підошва 50,0 100,0% етилен-вінілацетат, верхній 40,0: 100% поліестер, а саме 11,56 дол США за пару.».

Крім того, за ЕМД №23UA92U0 від 19.05.2023 року та ЕМД 23UA11U3 від 22.05.2023 року, позивачем імпортувався товар двох товарних позицій:

1. Взуття типу "кросівки", халявки якого нижче щиколотки. Не відноситься до спеціального спортивного взуття. Взуття спереду має шнурівку. Верх взуття виготовлено з текстильного матеріалу; підошву взуття виготовлено з ТПУ. Код товару . Торговельна марка GABIS.

2. Взуття типу "кросівки", халявки якого нижче щиколотки. Не відноситься до спеціального спортивного взуття. Верх взуття виготовлено зі штучної шкіри, підошву взуття виготовлено з ТПУ. Код товару . Торговельна марка GABIS.

Після декларування позивачем товару згідно ЕМД 23UA11U3 від 22.05.2023 року відповідач для здійснення перевірки відповідності інформації, яка зазначена у графі в ЕМД здійснив огляд задекларованого товару. При проведенні митного огляду було встановлено, що окремі артикули товарів, що переміщується у ТЗ AC4900HC/AC7411XF, являють собою: товар № 1 артикули A2099 - 400 пар; A2100 - 400 пар, являють собою взуття для активного відпочинку розмірами 40,41,42,43,44,45, розміри 42 та 43 в кожному ящику по дві пари, чоловічі відповідно до маркування на коробці виготовлені з матеріалу: верх - PU, підошва - PVC. Товар № 2: взуття чоловічі для активного відпочинку розмірами 40,41,42,43,44,45, розміри 42 та 43 в кожному ящику по дві пари, відповідно до маркування на коробці виготовлені з матеріалу: верх - PU, підошва - PVC, артикули : A2109-184шт; A2110-96шт; A2111-88шт; A2112-240шт; A2113-136шт;Торговельна марка: GABIS; Виробник: HANYU IMPORT AND EXPORT CO .,LIMITED; Країна виготовлення: CN.

За результатами проведення митного огляду до відділу класифікації товарів було направлено запит від 24.05.2023р. № 216/28-01-01 з метою класифікації товару «Взуття типу "кросівки", халявки якого нижче щиколотки. Не відноситься до спеціального спортивного взуття. Взуття спереду має шнурівку. Верх взуття виготовлено з текстильного матеріалу; підошву взуття виготовлено з ТПУ A2099 арт. P83 400 пар; A2100 арт. MK01 - 400 пар; торговельна марка: GABIS; Виробник: HANYU IMPORT AND EXPORT CO LIMITED; Країна виготовлення: CN та товару «Взуття типу "кросівки", халявки якого нижче щиколотки. Не відноситься до спеціального спортивного взуття. Взуття спереду має шнурівку. Верх взуття виготовлено зі штучної шкіри; підошву взуття виготовлено з ТПУ. A2109-184шт; A2110-96шт; A2111-88шт;A2112-240шт; A2113-136шт; Торговельна марка: GABIS; Виробник: HANYU IMPORT AND EXPORT CO LIMITED; Країна виготовлення: CN.

Як зазначив відповідач, заявлений код товару не може бути прийнятий:

- для артикулів A2099; A2100 - оскільки товарна позиція 6404 має назву «Взуття на підошві з гуми, пластмаси, натуральної або композиційної шкіри та з верхом з текстильних матеріалів»;

- для артикулів A2109; A2110; A2111; A2112; A2113 - оскільки позиція 6405 має назву «Інше взуття», тобто відповідно до правила ОПІ 1 «до цієї товарної позиції включаються всі види взуття, що мають підошву і верх із матеріалу або комбінації матеріалів, яке не відносяться до попередніх товарних позицій цієї групи».

Враховуючи вищевикладене та, з урахуванням назви товарної позиції 6402, митницею 24.05.2023 року прийнято класифікаційне рішення 23UA3-КТ, яким задекларований товар (артикули A2109; A2110; A2111; A2112; A2113) було ідентифіковано, як «взуття на підошві та з верхом з гуми або пластмаси» та класифіковано в товарній підкатегорії згідно УКТЗЕД (ставка ввізного мита 10%).

Разом із тим, за наслідком розгляду наданих позивачем матеріалів, відповідачем прийнято рішення щодо класифікації товарів №23UA401000000-КТ від 24.05.2023, картку відмови у прийнятті митної декларації №UA401020/2023/000777 від 25.05.2023 та рішення про коригування митної вартості №UA401000/2023/000050/2 від 25.05.2023.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо рішення про класифікації товарів №23UA401000000-КТ від 24.05.2023, суд виходив із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України визначено, що митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини першої статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частиною другою цієї статті визначено, що митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до частини третьої - на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

В силу ж вимог частини четвертої, - у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо, - за правилами частини п`ятої статті 69 Митного кодексу України, вважається складним випадком класифікації товару.

Наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672 (з наступними змінами) затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.

Відповідно до підпункту 4.5.5. пункту 4.5 розділу IV зазначеного Порядку при здійсненні митного оформлення МД виконуються такі митні формальності, як перевірка правильності класифікації товарів.

За пунктом 4.7. цього розділу, у випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи, у складних випадках виконання митних формальностей, а також на вимогу спеціалізованого підрозділу або підрозділу митних компетенцій ПМО передає виконання окремої митної формальності за МД до такого підрозділу.

За абзацом десятим пункту 4.7, у разі здійснення посадовими особами підрозділу митних компетенцій митних формальностей, передбачених цим пунктом, контроль правильності класифікації товарів і прийняття рішень щодо класифікації товарів, порядок взаємодії з ПМО здійснюються у порядку, визначеному пунктами 1-21 розділу II та пунктами 1-8 розділу III Порядку роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №650 від 30.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за № 1085/21397.

В свою чергу, розділом ІІІ такого Порядку (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу. Посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів "а" та "б" абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару; перевірки відповідності заявленого опису товару та коду товару згідно з УКТЗЕД відомостям, наведеним у ПРК, у разі якщо до митного контролю та митного оформлення разом з пакетом документів надається ПРК.

У разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД. У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення. У разі письмового підтвердження декларантом або уповноваженою ним особою готовності надати додаткові документи чи відомості перевірка правильності класифікації товару згідно з УКТЗЕД проводиться після їх надання.

Якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Залучення спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі: виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; виникнення складних питань при класифікації товарів згідно з УКТЗЕД, вирішення яких потребує експертних досліджень.

У разі виникнення складного випадку класифікації товару ПМО або митним постом готується запит до ВМП у паперовому або електронному вигляді. Рішення приймається посадовими особами ВМП або уповноваженими особами ПМО чи митного поста на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару, згідно з Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД. У пункті 4 Рішення «Висновок» зазначаються встановлений десятизначний код товару згідно з УКТЗЕД та опис товару відповідно до відомостей, які мають міститись у графах 31 та 33 митної декларації. При цьому у разі відсутності зміни коду товару згідно з УКТЗЕД Рішення не приймається. Рішення реєструється та вноситься до бази даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС та до центральної бази даних ЄАІС в порядку встановленим розділом IV цього Порядку. У разі незгоди з Рішенням декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це Рішення відповідно до положень глави 4 Кодексу.

Оскаржуване позивачем рішення про визначення коду товару №23UA3-КТ від 24.05.2023 прийнято після проведення повного митного огляду - з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу.

Згідно статті 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до пунктів 1-4 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД додатку до Закону України «Про Митний тариф України» №674-ІX від 04.06.2020 класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до наведених правил.

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.

Щодо спірних правовідносин, суд встановив, що в рішенні відповідач визначив імпортований позивачем товар як: товар №1 ) артикули A2099 - 400 пар; A2100 400 пар, являють собою взуття для активного відпочинку розмірами 40,41,42,43,44,45, розміри 42 та 43 в кожному ящику по дві пари, чоловічі відповідно до маркування на коробці виготовлені з матеріалу: верх - PU, підошва - PVC. Товар № 2 ): взуття чоловічі для активного відпочинку розмірами 40,41,42,43,44,45, розміри 42 та 43 в кожному ящику по дві пари, відповідно до маркування на коробці виготовлені з матеріалу: верх - PU, підошва - PVC, артикули : A2109-184шт; A2110-96шт; A2111-88шт; A2112-240шт; A2113-136шт;Торговельна марка: GABIS; Виробник: HANYU IMPORT AND EXPORT CO .,LIMITED; Країна виготовлення: CN.

Відповідач вказав, що заявлений позивачем код товару не може бути прийнятий: для артикулів A2099; A2100 - оскільки товарна позиція 6404 має назву «Взуття на підошві з гуми, пластмаси, натуральної або композиційної шкіри та з верхом з текстильних матеріалів»; - а для артикулів A2109; A2110; A2111; A2112; A2113 - оскільки позиція 6405 має назву «Інше взуття», тобто відповідно до правила ОПІ 1 «до цієї товарної позиції включаються всі види взуття, що мають підошву і верх із матеріалу або комбінації матеріалів, яке не відносяться до попередніх товарних позицій цієї групи».

Код товару відповідачем визначено за УКТ ЗЕД - .

Позивачем товар декларувався за кодом УКТ ЗЕД (товар №1) та (товарі №2).

Обидві позиції віднесені до групи 64 «Взуття, гетри та аналогічні вироби; їх частини» розділу ХІІ «Взуття, головні убори, парасольки від дощу та сонця, палиці, палиці-сидіння, стеки, батоги та їх частини; пір`я оброблене і вироби з нього; штучні квіти; вироби з волосся людини» встановленого Законом №2697-IX від 19.10.2022.

Товарна позиція 6402 згідно з УКТЗЕД має назву «Інше взуття на підошві та з верхом з гуми або пластмаси, взуття спортивне», серед іншого, як визначено відповідачем - « 6402 99 96 00- чоловіче».

За загальними правилами класифікації товару, що міститься в додатку до Закону України «Про Митний тариф України» №674-ІX від 04.06.2020, перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де подається більш загальний його опис, а товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила (a) (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Застосовуючи вищезазначені правила та встановлені судом обставини справи, суд приходить до однозначного висновку, що ввезений позивачем на митну територію України товар був правильно ним класифікований за кодом УКТЗЕД - Взуття на підошві з гуми, пластмаси, натуральної або композиційної шкіри та з верхом з текстильних матеріалів: - взуття на підошві з гуми або пластмаси та кодом УКТЗЕД - Саме вказана товарна підкатегорія передбачена для товару, що має назву: «на підошві з гуми, пластмаси, натуральної або композиційної шкіри».

Поміж того, що прийнята у спірному рішенні відповідача товарна підкатегорія 6402 99 96 00 є доволі загальною і найменш визначеною у відповідній товарній підпозиції, товарна позиція « 6402» є менш конкретизованою у порівнянні із визначеними позивачем товарною позицією « 6404» та « 6405», а тому перевага повинна була надаватись саме товарній позиції « 6404» та « 6405».

В той же час, як вже зазначено вище, відповідачем було визначено код товару, виключно за його зовнішнім виглядом.

У постанові від 20.03.2018 у справі № 814/978/17 Верховний Суд зазначив, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд зауважує, що в оскаржуваному в цій справі рішенні відсутні будь-які обґрунтування відповідача щодо допущення позивачем порушень правил класифікації. Зміст спірного рішення не дає можливості встановити, з огляду на які характеристики досліджуваного товару та з посиланням на які норми відповідач дійшов висновку про неможливість класифікації товару за кодом УКТЗЕД визначеного позивачем та необхідність застосування коду УКТЗЕД .

Крім того, згідно Акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 23.05.2023 слідує, що митним органом було здійснено огляд товару, який ввозився позивачем, та здійснено наступний висновок: «Під час митного огляду товару, що переміщується у Т3 д.н.AC4900HC/AC7411X, встановлено, що товар являє собою: товар №1-взуття типу "кросівки", халявки якого нижче щиколотки. Верх взуття виготовлено з текстильного матеріалу; підошва взуття виготовлено відповідно до маркування на коробці з PVC, чоловічі, артикули : А2001400 пар; А2002 - 400 пар; А2003 - 320 пар; А2004 - 328 пар; А2005 - 320 пар; А2006 - 320 пар; А2007 - 320 пар; А2008 - 320 пар; А2013 - 360 пар; А2014 - 312 пар; А2015 - 320 пар; А2016 - 320 пар; А2017 - 400 пар; А2018- 320 пар; А2019 - 312 пар; А2020 - 320 пар; А2021 - 400 пар; А2022 - 320 пар; А2023 - 320 пар; А2024 - 400 пар; А2025 - 320 пар; А2026 - 400 пар; А2027 - 256 пар; А2028 - 288 пар; А2029 - 400 пар; А2030 - 312 пар; розмірами 40,41,42,43,44,45, розміри 42 та 43 в кожному ящику по дві пари. Під час огляду встановлено по артикулам А2009 - 400 пар; А2010 400 пар; А2011 - 320 пар; А2012 - 320 пар розмірами 36,37,38,39,40,41, розміри 38 та 39 в кожному ящику по дві пари, якщо дивитись на їх зовнішній вигляд, є жіночим взуттям.

Також артикули А2099 - 400 пар; А2100 - 400 пар, являють собою взуття для активного відпочинку розмірами 40,41,42,43,44,45, розміри 42 та 43 в кожному ящику по дві пари, чоловічі відповідно до маркування на коробці виготовлені з матеріалу: верх - PU, підошва - PVC. Товар № 2: взуття чоловічі для активного відпочинку розмірами 40,41,42,43,44,45. розміри 42 та 43 в кожному ящику по дві пари, відповідно до маркування на коробці виготовлені з матеріалу: верх - PU, підошва - PVC, артикули: А2109-184шт; А2110-96шт; А2111-88шт; А2112-240шт; А2113-136шт; Торговельна марка: GABIS; Виробник: HANYU IMPORT AND EXPORT CO .,LIMITED; Країна виготовлення: CN. При огляді встановлено, що загальна кількість товару відповідає заявленому, однак по артикулу А2004 - заявлено 320 пар взуття, по факту виявлено 328 та по артикулу А2027 - заявлено 264 пар взуття, по факту виявлено 256.

Тобто, віднесення відповідачем взуття, яке на зовнішній вигляд жіноче, як останній самостійно вказав, до товару 6402 згідно з УКТЗЕД «Інше взуття на підошві та з верхом з гуми або пластмаси, взуття спортивне», « 6402 99 96 00 - чоловіче» суперечить обраній відповідачем коду класифікації УКТЗЕД - 6402 99 96 00.

Також, в акті вказано, що митним органом здійснено фотографування товару, однак проставлена відмітка, що проби та зразки товару не відібрано.

Пунктом 9 Розділу ІІІ Наказу №650 визначено, що якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба в спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, то митний орган може звернутися до спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення або до іншої експертної установи (організації).

Відповідно до пункту 10 Розділу ІІІ Наказу № 650 узяття проб (зразків) товарів здійснюється відповідно до вимог статті 356 Кодексу. Операції з узяття проб (зразків) товарів здійснюються відповідно до вимог статті 357 Кодексу.

Результати досліджень доводяться до підрозділу митного органу, який ініціював процедуру взяття проб (зразків) товарів.

Отже, завдання митної експертизи зі з`ясування обставин, що мають значення для контролю за кодом товару, виконані не були. Тобто, рішення відповідача про зміну коду товару за УКТ ЗЕД прийняті на підставі припущень, безпідставно та упереджено.

Також, суд зазначає, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення для його прийняття. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Натомість, спірне рішення не містить жодних мотивів, якими керувався відповідач при його прийнятті, не зазначено конкретних обставин, за яких останній дійшов висновку про необхідність зміни коду товару за УКТ ЗЕД щодо спірного товару.

Таким чином, оскільки рішення відповідача про визначення коду товару №23UA401000000-КТ від 24.05.2023 і похідне від нього картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA401020/2023/000777 від 25.05.2023 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

Щодо оскаржуваного рішення про коригування митної вартості №UA401000/2023/000050/2 від 25.05.2023, суд зазначає наступне.

Як було встановлено судом вище, 25.05.2023 року Декларантом було подано до Вінницької митниці ЕМД 23UA32U9 від 25.05.2023 року з наступним пакетом документів на підтвердження митної вартості:

- (0271) пакувальний листок від 01.04.2023 року;

- (0380) інвойс № YY-28112022/1 від 28.11.2023 року;

- (0730) міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) 404286 від 19.05.2023 року;

- (0821) копію митної декларації країни відправлення MRN 23PL445010NS5WPWT6 від 19.05.2023 року (Супровідний документ T1);

- (0862) декларацію про походження товару № YY-28112022/1 від 28.11.2022 року;

- (3001) платіжну інструкція №6 від 05.04.2023 року на суму 16453,52 долари США;

- (3001) банківський платіжний документ Р001.0 від 22.03.2023 року на суму 30 000 доларів США;

- (3007) довідка ТОВ «Ламан Шиппінг» № 4372 від 19.05.2023 про транспортні витрати на суму 116838 грн. із зазначенням, що перевезення здійснювалось без страхування вантажу;

- (4104) контракт № YY-28112022 від 28.11.2022 року, термін дії 31.12.2024 р.;

- (4207) договір-доручення з брокером № б/н від 02.05.2023, термін дії 31.12.2023р.

В митній декларації № 23UA32U9 від 25.05.2023 митна вартість товару визначена за першим методом та відповідала вартості, вказаній в інвойсі № YY-28112022/1 від 28.11.2023, та підтверджується платіжною інструкцією № 6 від 05.04.2023 року на суму 16453,52 долари США та платіжною інструкцією № 5 від 22.03.2023 року на суму 30 000 доларів США.

Разом із тим, за наслідком розгляду наданих позивачем матеріалів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2023/000050/2 від 25.05.2023

У цьому рішенні, з посиланням на пункт 5 статті 54, пункт 2 статті 52 Митного кодексу України, зазначено, що декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Так, в рішенні відповідач зазначив, що до митного оформлення подано контракт (договір), інші документи реквізити, що зазначені в графі 44 поданої митної декларації, а також дослані банківські платіжні документи, в одному з яких від 22.03.2023, в графі 70, зазначено реквізити інвойсу, який до митного оформлення не подавався.

Під час опрацювання положень наданого декларантом контракту від 28.11.2022 року № YY-28112022 було встановлено, що у відповідно договорі не встановлено основні умови, а саме: номенклатура товару (асортимент), ціна товару (зважаючи на п 1.3 договору), умови оплати. Натомість договором передбачено, що всі вищезгадані умови зазначаються в Специфікаціях доповненнях, які є невід`ємною частиною контракту. Відповідні документи митниці не надано. Необхідно зазначити, що контракт містить досить великий перелік положень які суперечать одне одному. Проте митну вартість заявлено за ціною договору. Відповідно до ч. 1 ст. 337 Митного кодексу України (далі - МКУ) визначено, що перевірка документів та відомостей, які подаються митному орган час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені. Згідно п.5 ст.54 МКУ митний орган, має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Згідно п.2 ст.52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Оскільки надані документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Згідно контракту № 28.11.2022 п 3.2 оплата проводить частинами згідно інвойсів 30% до початку виготовлення партії товарів, і 70 % виготовлення партії товарів, в графі 44 ЕМД зазначено банківські платіжні документи № 6 від 05.04.2023 на суму 16453,52 USD та № 001.0 від 22.03.2023 на суму 30 000 USD,)а саме згідно банківського платіжного документа від № 001.0 від 22.03.2023 на суму 30 000 USD, згідно п 3.2 контракту проводить частинами згідно інвойсів 30 % до початку виготовлення партії товарів і 70% виготовлення партії товарів, чим порушено умови оплати по контракту.

Вказано, що другорядні методи не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також у зв`язку з відсутністю вартісної основи для розрахунку митної вартості.

Митна вартість визначена за резервним методом, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару:

-джерелом числового значення митної вартості товару 1 є МД від 14.04.2023 року №UA408020/2023/025260, за якою було випущено у вільний обіг товар «взуття на підошві з гуми та верхом з текстильних матеріалів, а саме 10,4 дол США за пару.

-джерелом числового значення митної вартості товару 2 є МД від 12.04.2023 року № UA100380/2023/605080, за якою було випущено у вільний обіг товар «взуття на підошві з гуми або пластмаси та пластмасовим верхом, з устілкою, завдовжки 24 см або більше: КРОСІВКИ ЧОЛОВІЧІ SOFT 140.2 ДЛЯ ХОДЬБИ ЧОЛ. Склад: зовнішня підошва 50,0 100,0% етилен-вінілацетат, верхній 40,0: 100,0% поліестер, а саме, 11,56 дол США за пару.»

Окрім того, відповідачем також було прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000777 від 25.05.2023 .

Так, положеннями Митного кодексу України регулюються відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Виходячи із положень статтей 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України, митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто, за ціною договору.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч. 2-3 ст. 58 МК України).

Так, стаття 57 Митного кодексу України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої-восьмої та десятої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати, понесені покупцем; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Як вимагає частина друга статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 813/1229/16.

При цьому, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року № 821/1617/17.

Аналізуючи вищезазначені положення Митного кодексу України, слід відмітити, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної і вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №826/18258/13-а.

Суд зазначає, що відповідно до вимог пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У даній спірній ситуації відповідач, окрім іншого, вказав, що до митного оформлення подано контракт (договір), інші документи реквізити яких зазначені в графі 44 поданої митної декларації, а також дослані банківські платіжні документи, в одному з яких від 22.03.2023, в графі 70, зазначено реквізити інвойсу який до митного оформлення не подавався.

На переконання суду, такі посилання митного органу є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, згідно банківського платіжного документу Р001.0 від 22.03.2023 року на суму 30 000 доларів США, де в графі 70, зазначено реквізити інвойсу № YY-28112022/1 від 28.11.2023 року.

Що ж до посилань відповідача на розбіжності в контракті, то суд вважає за необхідне зазначити, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення того, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

В даному ж випадку, обставин, які б свідчили про наявність у наданих позивачем документах розбіжностей, які б мали вплив саме на правильність визначення митної вартості, в оскаржуваному рішенні наведено не було.

У відповідності до ч.2 ст. 53 МК України, позивач підтверджував митну вартість товару та факт сплати вартості придбаного товару за ціною 46 453,52 доларів США наступними документами:

- контрактом _YY-28112022 від 28.11.2022 року;

- специфікацією на товар від 01.03.2023 року, який містить визначення ціни за одну пару товару, кількість пар, ціну за кожний різновид товару та загальну вартість товару в сумі 46 453,52 долари США;

- платіжними інструкціями № 5 від 22.03.2023 року та № 6 від 05.04.2023 року про сплату 30 000 доларів США та 16 453,52 долари США відповідно;

- комерційним інвойсом № YY-28112022/1, згідно якому загальна сума виготовленого товару 46 453,52 долари США.

- Довідкою ТОВ «Ламан Шипінг» № 4372 від 19.05.2023 року, про понесені транспортні витрати в міжнародному перевезенні в сумі 116 838 грн.

Слід наголосити, що подані позивачем митному органу документи, на підставі яких позивачем розраховувалась митна вартість товару, не містять розбіжностей у числових показниках, піддаються обчисленню та підтверджують числові значення заявленої митної вартості товару.

Що стосується довідки № 4372 від 19.05.2023 року про понесені транспортні витрати, то Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. (правова позиція ВС у постанові від 31 травня 2019 у справі № 804/16553/14 (провадження №К/9901/5149/18).

З урахуванням вищевикладеного, за наявності усіх визначених ч. 2 ст. 53 МК України документів, які підтверджують заявлену позивачем митну вартість товару, а також, беручи до уваги факт відсутності у відповідних документах (визначених саме ч. 2 ст. 53 МК України) розбіжностей, які б мали вплив на правильність визначення митної вартості, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для коригування заявленої позивачем митної вартості товарів за МД 23UA32U9 від 25.05.2023 року.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA401000/2023/000050/2 від 25.05.2023 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таки справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 8052 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про визначення коду товару № 23UA401000000-КТ від 24.05.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Вінницької митниці в прийняті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2023/000777 від 25.05.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості № UA401000/2023/000050/2 від 25.05.2023

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 8052 (вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повному обсязі складено: 26.12.2023 р.

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: