Справа № 200/5656/23
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року Справа№200/5656/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача, що виявились у відмові надати позивачу публічну інформацію документ (повідомлення, інформацію, довідку тощо), який свідчить про наявність у позивача, який є підставою припинення йому допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи, згідно постанови КМУ від 20.03.2022 № 332;

зобов`язати відповідача повторно розглянути запит позивача про надання публічної інформації від 07.09.2023 з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач звернувся із запитом до відповідача щодо отримання публічної інформації в якій просив надати документ (повідомлення, інформацію, довідку тощо), який свідчить про наявність у нього рахунків, який є підставою припинення йому допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи.

15.09.2023 на електронну пошту позивача надійшов лист відповідача від 14.09.2023, в якому надавалась інформація щодо запиту, але в листі була відсутня запитувана інформація в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме відсутній запитуваний документ який став підставою припинення йому допомоги на проживання.

Позивач не погоджується з інформацією, наданою в листі відповідача від 14.09.2023 та вважає, що йому відмовили в наданні публічної інформації на його запит від 07.09.2023 протиправно.

Ухвалою суду від 30.10.2023 позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

До суду надійшов відзив, у якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що запитувана заявником інформація не є публічною. Розпорядником даної інформації є Міністерство фінансів України, а не управління праці та соціального захисту Ірпінської міської ради.

До суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наголошує, що розпорядником інформації, яку він просив надати, є саме відповідач.

Крім того, вказує, що розпорядник повинен вказати, до якої з визначених ч.1 ст. 9 Закону №2939 категорій належить ця інформація; якщо інформація не належить до жодної з визначених цією нормою категорій, доступ до неї не може обмежуватись на підставі того, що вона є службовою.

Також вказав, що відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою, тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, які становлять зміст «трискладового тесту».

Також позивачем просив суд винести окрему ухвалу відносно начальника Управління соціального захисту населення Ірпінської міської ради ОСОБА_2 стосовно порушень Закону України «Про доступ до публічної інформації у справі № 200/5656/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про визнання протиправних дій, що виявились у відмові надати заявнику публічну інформацію документ, який свідчить про наявність у ОСОБА_1 .

А також, за ненадання відповіді на запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 07.09.2023, направити матеріали до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для притягнення начальника Управління соціального захисту населення Ірпінської міської ради ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою з міста Ясинувата Донецької області до міста Ірпінь, відповідно до довідки ВПО від 25.04.2023 №3251- та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту Ірпінської міської ради з 25.04.2023.

На підставі заяви позивача від 25.04.2023 рішенням Відповідача позивачу було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.04.2023.

У позовній заяві позивач вказує, що 06.09.2023 позивач отримав повідомлення про припинення надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у зв`язку з тим, що у нього виявлено банківські рахунки.

07.09.2023 позивачем на адресу Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради електронною поштою направлено запит на отримання публічної інформації в якій позивач просив надати документ (повідомлення, інформацію, довідку тощо), який свідчить про наявність у нього рахунків, який є підставою припинення йому допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи.

15.09.2023 на електронну пошту позивача надійшов лист Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради від 14.09.2023 №Б/Н, в якому відповідач зазначив, що проведеною верифікацією отримувачів адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам згідно списків наданих Міністерством фінансів України у позивача виявлено депозит на рахунку сума якого більше 100 тисяч гривень станом на 01.08.2023.

Відповідно до п.7 пп. 3 Постанови КМУ № 709 від 11.07.2023 адресна допомога внутрішньо переміщеним особам не призначається починаючи з 01.08.2023, якщо протягом трьох місяців перед зверненням отримувач на 1 число місяця, з якого призначається допомога, має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти в загальній сумі, що перевищує 100 тис. гривень, або облігації внутрішньої державної позики, строк погашення яких настав або визначений моментом пред`явлення вимоги, на загальну суму, що перевищує 100 тис. гривень.

06.09.2023 позивачу було повідомлено у телефонному режимі, що у зв`язку з наявним у нього депозитним рахунком, що перевищує 100 тисяч гривень позивачу буде зупинено виплату адресної допомоги відповідно до чинного законодавства.

Вважаючи, що на запит від 07.09.2023 відповідачем неправомірно не надано запитувану інформацію, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Крім того, ст.5 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (далі Закон № 2657-XII) визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі ст. 10 Закону № 2657-XII , за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.

П.3 ч.1 ст.1 Закону № 2657-XII встановлено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ).

Ст.1 Закону № 2939-VІ визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями п.2 ч.1 ст.5 Закону № 2939-VІ встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону № 2939-VІ, інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Відповідно до положень ч.1, 2 і 5 ст.19 Закону№2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

За змістом ч.1, 2 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч.5 ст. 19 цього Закону.

Відповідно до положень ст.13 Закону № 2939-VІ, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Таким чином, Законом України №2939-VI регламентовано такі варіанти поведінки розпорядника інформації у разі одержання запиту на інформацію: надання відповіді на запит на інформацію у строк, передбачений ст.20 Закону України №2939-VI; прийняття рішення про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію (ч.6, 7 ст. 22 Закону №2939-VI); відмова в задоволенні запиту на інформацію; направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Нормами ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до КАС України.

Публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов: 1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом; 4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.

Судом встановлено, що зі змісту запиту позивача на отримання публічної інформації від 07.09.2023 встановлено, що позивач просив надати інформацію про себе (наявність рахунків, які є підставою для припинення йому допомоги на проживання ВПО та надати джерело одержання такої інформації (повідомлення, інформація, довідку тощо).

В свою чергу, відповідач листом від 14.09.2023 повідомив позивача про факт припинення йому допомоги на проживання ВПО, проігнорувавши суть запитуваної інформації, а саме надання повідомлення, інформації, довідку тощо, з яких вбачається наявність у позивача рахунків (депозит), які є підставою для припинення йому допомоги на проживання ВПО.

З цього приводу суд вказує, що запитувач згідно Закону № 2939-VІ має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Досліджуючи надану відповідачем відповідь на запит про інформацію, суд також зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів наявності підстав для відмови у наданні інформації на відповідний запит, передбачених положеннями частини першої ст. 22 Закону № 2939-VI.

За правилами ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Ч.3 ст. 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Однак суд вбачає з відповіді від 14.09.2023, що така спрямована на отримання додаткової інформації щодо запитуваної інформації та особи, яка подає запит, і така по суті може вважатися неправомірною відмовою у наданні інформації.

Разом з цим суд вказує, що така відповідь має формальний характер і не ґрунтується на ретельному дослідженні питань, які порушив заявник у своєму запиті.

Суд вказує, що саме по собі надання будь-якої відповіді на інформаційний запит у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є відмова у наданні запитуваної інформації або безпосереднє надання такої інформації.

З огляду на викладене, суд вказує на те, що лист від 14.09.2023, наданий у відповідь на запит від 07.09.2023, у розумінні вимог чинного законодавства України не може вважатися належною відповіддю на інформаційний запит, а тому такий розгляд звернення позивача є неналежним і протиправним.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, з урахуванням положень ст. 20, 24 Закону №2939-VI, у разі встановлення порушень, до повноважень суду відноситься визнання дії або бездіяльності протиправними.

При цьому суд враховує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Суд резюмує, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дії відповідача що виявились у відмові надати на запит позивача інформацію документ (повідомлення, інформацію, довідку тощо), який свідчить про наявність рахунків, який є підставою припинення допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи та зобов`язання повторно розглянути запит з врахуванням правової оцінки наданої судом.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо клопотання позивача про винесення окремої ухвали суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

Тобто постановлення окремої ухвали можливе виключно за ініціативою суду, воно є правом, а не обов`язком суду, і реалізація такого права безпосередньо пов`язана з виявленням судом саме під час розгляду справи порушення закону. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням.

Оцінюючи доводи позивача з приводу наявності передбачених наведеними нормами підстав для постановлення окремої ухвали, суд під час розгляду цієї справи будь-яких обставин, що могли б бути підставою для винесення окремої ухвали, не встановив.

Одночасно суд зазначає, що окрема ухвала поставляється у разі, коли суд самостійно не може усунути порушення закону. Такого під час розгляду цієї справи не встановлено, відповідно це клопотання не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання позивача про направлення матеріалів до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для притягнення начальника Управління соціального захисту населення Ірпінської міської ради ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.212-3 КУпАП суд вказує, що згідно з п. 8-1 ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про правопорушення, передбачені ст.212-3 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Крім того, п.11, 12, 14 ч.1 ст.13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» передбачають, що Уповноважений Верховної Ради України з прав людини має право, зокрема, направляти у відповідні органи акти реагування Уповноваженого у разі виявлення порушень прав і свобод людини і громадянина для вжиття цими органами заходів; перевіряти стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина відповідними державними органами, в тому числі тими, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, здійснюють виконання судових рішень, вносити в установленому порядку пропозиції щодо поліпшення діяльності таких органів у цій сфері; здійснювати інші повноваження, визначені законом.

З вказаного можна зробити висновок, що саме уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, здійснюють перевірку та за наявності факту порушення прав заявника, складається протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість місцеві загальні суди як адміністративні суди, відповідно до ст.221 КУпАП, здійснюють розгляд справи в межах вже складеного протоколу, в порядку передбаченому КУпАП.

Таким чином, для проведення перевірки та складення протоколу за ст.212-3 КУпАП позивач може звернутися до уповноваженої особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в тому числі, за електронною адресою . І саме на Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини покладено право направляти у відповідні органи акти реагування щодо порушення права на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначає, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З аналізу наведеного законодавства вбачається, що Уповноважений ВР України з прав людини має повноваження здійснювати контроль за дотриманням прав людини на доступ до публічної інформації, для реалізації якого зазначеному суб`єкту влади надано право звертатися, зокрема, до органів державної влади із запитами про надання інформації, вживати дії для забезпечення усунення порушення відповідного права особи та притягати до адміністративної відповідальності за невиконання його законних вимог Уповноваженого.

Вирішення питання щодо порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема складання відповідного протоколу, належить до дискреційних повноважень Уповноваженого ВРУ з прав людини, що не можуть бути перебрані на себе судом. Таким чином, це клопотання не підлягає задоволенню.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради (адреса 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Дем`яна Попова, 26-Б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, що виявились у відмові надати ОСОБА_1 публічну інформацію документ (повідомлення, інформацію, довідку тощо), який свідчить про наявність у ОСОБА_1 рахунків, який є підставою припинення допомоги на проживання внутрішньо переміщеної особи.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 07.09.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору 858,88 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 25.12.2023.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова