Справа № 460/26592/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування і виплати грошового забезпечення за період з 11.05.2022 по 17.10.2022 без урахування посадового окладу і окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт та зобов`язання здійснити такий перерахунок та виплату грошового забезпечення за вказаний період, щодо ненарахування і невиплати індексації грошового забезпечення за цей період з урахуванням січня 2018 року як базового місяця та зобов`язати здійснити відповідний перерахунок, щодо ненарахування і невиплати грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 2022 рік та зобов`язання здійснити таке нарахування і виплату.
Ухвалою суду від 21.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою суду до участі в справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України.
27.11.2023 на адресу суду надійшло клопотання Міністерства оборони України про залишення позову без розгляду, з тих підстав, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, оскільки останній виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 15.10.2022 року.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з такого.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.
Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин 1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Згідно із ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до 18.07.2022) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.
Таким чином, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.
Поряд з цим, відповідно до ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Згідно з п.1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Отже, запровадження на території України карантину було безумовною підставою для продовження строків, визначених ст.233 КЗпП України на строк дії такого карантину.
Разом із тим, згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Встановлені обставини в їх сукупності дають підстави для висновку, що право на звернення до суду військовослужбовців щодо виплати грошового забезпечення відповідно до положеньст.233 КЗпП України в редакції, чинній до 18.07.2022 не було обмежене будь-яким строком, в редакції, чинній з 19.07.2022, вказаний строк (тримісячний строк) був продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.
Таким чином, з 01.07.2023 застосуванню підлягає тримісячний строк звернення до суду в такій категорії спорів, який сплинув 01.10.2023.
Як свідчать матеріали справи, позивач просить визнати протиправними дії та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату йому грошового забезпечення за період з 11.05.2022 по 17.10.2022 за час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .
З даним позовом позивач звернувся до суду 16.11.2023 через систему "Електронний суд", тобто із пропуском тримісячного строку, встановленого ст.233 КЗпП України.
При цьому, суд враховує, що згідно з відомостями військового квитка ОСОБА_1 , останній зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 11.05.2022 відповідно до наказу №3, а виключений з військової частини - 15.10.2022 відповідно до наказу №132.
Таким чином, позивач 15.10.2022 був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та з 17.10.2022 зарахований до особового складу іншої військової частини НОМЕР_2 .
Отже, спірні правовідносини щодо нарахування і виплати всіх належних позивачу сум грошового забезпечення за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 виникли в жовтні 2022 року.
Той факт, що позивач, вважаючи порушеними при звільненні з жовтня 2022 року свої права, звернувся через адвоката до відповідача та Міністерства оборони України із заявою лише 19.09.2023, не може свідчити про розумність строку та поважність причин його пропуску. Дана обставина підтверджує, що позивач почав вчиняти активні дії на захист свого права майже через рік після звільнення.
Водночас, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Саме з дня звільнення позивачки з публічної служби вона мала реальну можливість дізнатися про порушення свого права, тобто саме з цієї дати починається відлік місячного строку для звернення до суду з даною позовною заявою.
Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного права на судове оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2020 по справі №806/2321/16.
При цьому, згідно з правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023 у справі №990/154/22: 1) порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.
У заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом позивач зазначає, що після переміщення з військової частини НОМЕР_1 до Військової частини НОМЕР_2 , що відбулося без його згоди і надання будь-яких фінансових документів, позивач продовжив проходити службу та брати участь у бойових діях, а тому не мав можливості дізнатися про порушення своїх прав та отримати документи від Військової частини НОМЕР_1 . Повідомив, що лише після звільнення зі служби позивач звернувся до адвоката та звернувся з запитом до Військової частини НОМЕР_1 про надання документів.
Такі доводи суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні, позаяк запровадження воєнного стану та проходження позивачем військової служби не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду. Будь-яких доказів, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях та був позбавлений можливості вчасного звернення до суду з відповідним позовом або ж за правовою допомогою до адвоката, позивачем суду також не надано.
Жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом в строк до 01.10.2023, позивачем не вказано і докази на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні.
З огляду на наведене, на переконання суду, зазначені позивачем у заяві підстави поновлення строків звернення до адміністративного суду з позовом є необґрунтованими, а тому суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин.
Крім того, суд зауважує, що ухвалою від 30.11.2023 позивачу запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду належним чином засвідченої копії наказу Військової частини НОМЕР_1 №132, на який посилається позивач у позовній заяві як на обґрунтування позовних вимог.
Позивач на виконання вимог ухвали повідомив, що такий наказ у нього відсутній та просив витребувати його у відповідача - Військової частини НОМЕР_1 .
Поряд з цим, ні позовна заява, ні жоден з долучених до неї документів, не містить адреси та засобів зв`язку з Військовою частиною НОМЕР_1 . У відповідь на ухвалу суду від 21.11.2023 Міністерство оборони України також повідомило суду про відсутність можливості надати відомості про адресу та контакти Військової частини НОМЕР_1 , а також витребувані судом докази, позаяк вказана військова частина не входить до апарату Міністерства оборони України.
Таким чином, позивачем подану позовну заяву, недоліки якої позивачем не усунено, та які не дають можливості суду повно всебічно розглянути справу, з урахуванням всіх обставин.
Відповідно до ч.15 ст.171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
В силу вимог п.7 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Також суд враховує, що п.8 ч.1 ст.240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Так, відповідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд звертає увагу, що факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, було виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, а з тексту позовної заяви та доданих матеріалів не вбачається, що підстави пропуску цього строку є поважними.
При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Відтак, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений строк звернення до суду з цим позовом, а обґрунтувань обставин та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду позивачем не наведено та не доведено, то суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду на підставі ч.3 ст.123, п.7, п.8 ч.1 ст. 240 КАС України.
Керуючись статтями 123, 240, 241, 256, 295 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Позовну заяву залишити без розгляду.
Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повну ухвалу суду складено 25 грудня 2023 року.

Суддя Н.С. Гудима