Справа № 480/10707/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шаповал М.М.

26 грудня 2023 р. Справа № 480/10707/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в:

30.09.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі ГУ НП в Сумській області) протиправною, яка виразилась зокрема і у письмовій відмові, щодо не зарахування до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції позивача строк навчання у Луганському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою та ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою м. Луганська (далі ЛПВФП) за період з 25.08.1997 року по 30.07.1999 року включно, що загалом складає 1 повний рік та повних 11 місяців;

- зобов`язати ГУ НП у Сумській області здійснити перерахунок та зарахувати до його поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції строк навчання у Луганському ЛПВФП та ЛПВФП м. Луганська за період з 25.08.1997 року по 30.07.1999 року включно, що загалом складає 1 повний рік та повних 11 місяців, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 78 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII), шляхом видання наказу по особовому складу згідно Порядку № 1235.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29.09.2023 року він звернувся з письмовим рапортом на начальника ГУ НП у Сумській області про зарахування до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції строк навчання у Луганському ЛПВФП та ЛПВФП м. Луганська за період з 25.08.1997 року по 30.07.1999 року включно, що загалом складає 1 рік 11 місяців. Однак, листом ГУ НП від 29.09.2023 року № 3686/12/2/01-2023 відмовлено у зарахуванні стажу.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ НП у Сумській області, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначає, що станом на час виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 року (розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження) задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправною відмову ГУ НП в Сумській області, викладену у формі листа від 29.09.2023 щодо не зарахування до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції ОСОБА_1 строк навчання у Луганському ЛПВФП та ЛПВФП м. Луганська за період з 25.08.1997 року по 30.07.1999 року включно, що загалом складає один рік одинадцять місяців.

Зобов`язано ГУ НП у Сумській області здійснити перерахунок та зарахувати до поточної календарної вислуги років та стажу служби ОСОБА_1 в поліції строк навчання у Луганському ЛПВФП та ЛПВФП м. Луганська за період з 25.08.1997 року по 30.07.1999 року включно, що загалом складає один рік одинадцять місяців, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII, шляхом видання наказу по особовому складу.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що мета створення ліцеїв однакова, діяльність вказаних ліцеїв регулювалась на момент навчання одним нормативно-правовим документом (Постановою КМУ № 490), що є свідченням того, що військовий ліцей та ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою мали однаковий правовий статус на момент навчання позивача у Луганському ЛПВФП та ЛПВФП м. Луганська до 30.07.1999 включно. Право на зарахування навчання у ліцеї до військової служби також надає і ст. 25 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (у редакції на момент закінчення навчання), якою визначено, що навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Також суд зазначив, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому делегування ч. 4 ст. 78 Закону № 580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII. Отже, правові підстави для зарахування часу навчання позивача у Луганському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до стажу служби в поліції у межах спірних правовідносин наявні.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ НП в Сумській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що полковник поліції ОСОБА_1 перебуває на посаді заступника начальника ГУ НП в Сумській області з 12.06.2020 року (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про неповну загальну середню освіту серії НОМЕР_1 від 12.06.1998 року, позивач закінчив Луганський ЛПВФП у 1998 року (а.с. 9 зворот).

Відповідно до атестата серії АН № 13239030 від 15.06.2000 року ОСОБА_1 закінчив навчання у ЛПВФП м. Луганськ (а.с. 10).

29.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника ГУНП в Сумській області про зарахування до його поточної календарної вислуги років та до стажу служби в поліції строк навчання у Луганському ЛПВФП та ЛПВФП м. Луганськ у період з 25.08.1997 року по 30.07.1999 року включно, що загалом складає 1 рік 11 місяців (а.с. 7-8).

Листом від 29.09.2023 року № 3686/12/2/01-2023 ГУ НП в Сумській області відмовив позивачу у зарахуванні строку навчання у Луганському ЛПВФП та ЛПВФП м. Луганськ у період з 25.08.1997 року по 30.07.1999 року включно до вислуги років.

В обґрунтування означеної відмови відповідачем зазначено, що обчислення стажу служби в поліції врегульовано ст. 78 Закону № 580-VIII, частиною першою якої визначено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. Виключний перелік посад (періодів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції визначений ч. 2 вказаної статті Закону. Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260, до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII. Частиною 4 ст. 78 Закону № 580-VIII встановлено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює КМУ. На даний час відповідного порядку не розроблено. Відповідно до військово-облікових документів, а саме: військового квитка НОМЕР_2 та військової особової справи ОСОБА_1 перебував на службі в Збройних силах з 15.07.2000 року по 26.06.2004 року. Підстави щодо перерахунку стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відповідно до ст. 78 Закону № 580-VIII відсутні. Також відповідач звернув увагу, що обчислення календарної вислуги років для призначення пенсії проводиться при підготовці розрахунку вислуги років для призначення пенсії при звільненні, відносно особи, яка має право на призначення пенсії за вислугу років, згідно чинного законодавства (а. с. 15, 78).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно зі ст. 24 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на час навчання позивача в ліцеї) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Згідно абз. 4 п. 4 розділу першого «Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами», затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року № 174/93, що діяв до 07.11.2001, тобто на момент навчання позивача у вищезазначеному навчальному закладі - початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом для призовників, призовників і військовозобов`язаних.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 13.05.1999 (яка була чинна до 30.07.1999) одним із видів військової служби визначається військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів. 31.07.1999 внесені зміни в даний закон, яким додано слова «вищі» військово-навчальні заклади.

Визначення поняття військово-навчального закладу в законодавстві відсутнє, однак із аналізу ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25.03.1992 вбачається тотожність понять військово-навчального закладу та військового ліцею.

В той же час, визначення «ліцей» було передбачено Наказом Міністерства освіти «Про затвердження Інструкції про організацію та діяльність ліцею» від 20.07.1995 № 217, відповідно до якого ліцей - це середній загальноосвітній навчально-виховний заклад освіти, що забезпечує здобуття освіти понад державний освітній мінімум, здійснює науково-практичну підготовку талановитої учнівської молоді.

Поняття «військовий ліцей» та «ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» не визначалися в жодному нормативно-правовому акті.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 «Про реформу системи військової освіти» військові ліцеї були створені з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів.

Таким чином, мета створення ліцеїв однакова, діяльність вказаних ліцеїв регулювалась на момент навчання позивача одним нормативно-правовим документом (Постановою КМУ № 490), що є свідченням того, що військовий ліцей та ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою мали однаковий правовий статус на момент навчання позивачем у Луганському ЛПВФП та ЛПВФП м. Луганська до 30.07.1999 включно.

Право на зарахування навчання у ліцеї до військової служби також надає і ст. 25 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (у редакції на момент закінчення навчання), якою визначено, що навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.

Крім того, ч. 2 ст. 25 Закону передбачено, що курсанти користуються правами, пільгами та перевагами і на них покладаються обов`язки згідно з діючим законодавством і статутами Збройних сил України.

Питання щодо стажу служби в поліції врегульовано ст. 78 Закону № 580-VIII.

Частиною 1 ст. 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Згідно з ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Закону № 580-VIII порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

При вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому делегування ч. 4 ст. 78 Закону № 580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII.

Враховуючи наведе вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для зарахування часу навчання позивача у Луганському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою до стажу служби в поліції у межах спірних правовідносин.

Інші доводи та заеречення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог ч. 6 ст. 139 КАС України немає.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Сумській області залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц