Справа № 540/7520/21
Суддя: Сікора О. О.
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Великоолександрівський районний суд Херсонської області

Справа № 540/7520/21
провадження № 2-а/650/1/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

у складі головуючого Сікори О.О.,

за участю секретаря Турчик Л.О.,

представника позивача Мієнка Р.В.,

відповідача Савченка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Велика Олександрівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся ОСОБА_2 , до Державної служби України з безпеки на транспорті, старшого державного інспектору відділу провадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко Владислава Олеговича про визнання протиправними дій та скасування рішення суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року позивач звернувся до суду у вказаним позовом в якому просить: визнати дії Державної служби України з безпеки на транспорті та старшого державного інспектору відділу провадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко Владислава Олеговича щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та відповідно незаконного та необґрунтованого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності незаконними та протиправними; постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії ВМ № 0000878 від 05 листопада 2021 року скасувати. Щодо судових витрат просить пропорційно з відповідачів стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн.

В обґрунтування позову представник послався на такі обставини та навів такі доводи.

05 листопада 2021 року - старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком Владиславом Олеговичем, було установлено, що 17 жовтня 2021 року о 19 год. 24 хв., за адресою (координатами): Н-23, км 2+998, Кіровоградська обл., зафіксовано транспортний засіб марки «MAN TGX 18.440» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , виміряні з урахуванням похибки вагові параметри якого, перевищили нормативно-вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на вказаній ділянці автомобільної дороги, а саме «відповідальна особа» (не встановлена) допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14,7 % (4,03 тон), тобто вчинила(в) адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132? Кодексу України про адміністративні правопорушення, за що відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була винесена Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті BM № 00000878 від 05.11.2021, якою останню було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн.

Вищевказане «нібито» правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу марки «Q-FREE HI TRAC TMU WIM, 10022», свідоцтво про повірку технічного засобу № UA.TR.001 35 376-21 до 10 вересня 2022 року.

Отримавши вищевказану постанову та проаналізувавши викладену в ній інформацію, ОСОБА_1 , категорично з нею не погоджується, адже викладені у ній фактичні дані взагалі не кореспондуються з фактами об`єктивної дійсності, які мали місце, а правові підстави застосовані без урахування актуальних змін до чинного національного законодавства України, а отже остання вважає вищевказану постанову незаконною та винесеною безпідставно, а дії посадової особи, яка розглядала «нібито» адміністративне правопорушення протиправними та невмотивованими, зокрема вищевикладені висновки підтверджуються такими правовими та фактичними аргументами.

За інформацією, що міститься в межах Сервісу перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі, 17 жовтня 2021 року о 19 год. 24 хв. 55 сек., транспортний засіб марки «MAN TGX 18.440» (спеціалізований вантажний тягач), з державним номерним знаком НОМЕР_1 , 2012 року випуску, обладнаний спеціалізованим напівпричепом - автоцистерною HLW STA-36, поставленою на шасі № НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , рухався по автодорозі Н-23 (2*998) в межах Кіровоградської області біля населеного пункту «Макове - 2», навантажений шляхом наливу, рідиною - «молочною продукцією», загальною 17587 кг (відповідно до спеціалізованої товарно-транспортної накладної), під час проходження габаритно-вагового контролю (зважування в русі) на технічному засобі марки «Q-FREE HI TRAЖ TMU WIM, 10022», було виявлено факт порушення ПДР України, а саме «Перевантаження одиночної осі», а саме перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14,7% (4,03 тон), і саме за дане «нібито» правопорушення була протиправно та необґрунтованого притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Так, дійсно відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 20.08.2021 року, власником транспортного засобу марки «MAN TGX 18.440» (спеціалізований вантажний тягач), з державним номерним знаком НОМЕР_1 , 2012 року випуску, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , однак 17.10.2021 року безпосередньо останньою вантаж даним транспортним засобом не перевозився і керування вищеозначеним транспортним засобом ОСОБА_3 не здійснювала.

Разом з цим, відповідно до Товарно-транспортної накладної на перевезення молочної сировини № 008057 від 17.10.2021 року, транспортний засіб марки «MAN TGX 18.440 (спеціалізований вантажний тягач), з державним номерним знаком НОМЕР_1 , 2012 року випуску, обладнаний спеціалізованим напівпричепом автоцистерною HLW STA-36, поставлена на шасі № НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , 17.10.2021 року за маршрутом: «смт. Велика Олександрівка, Херсонська область - М. Черкаси», у сертифікованій автоцистерні перевозив рідину «молочну продукцію», загальною масою 17 587 кг (наливна продукція - рідина).

В свою чергу, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 20.08.2021 року, власником спеціалізованого напівпричепу - автоцистерни HLW STA-36, поставлена на шасі № НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , є також ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями викладеними у спеціалізованої товаро-транспортній накладній на перевезення молочної сировини № 002209 від 17.10.2021 року, вантажовідправник ОСОБА_4 3 пункту відправлення смт. Велика Олександрівка, Херсонської області, відправив вантажоодержувачу ПрАТ «Юрія» до пункту розвантаження вул. Кобзарська, 108, м. Черкаси, вантаж наданий для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів (молочну продукцію), масою брутто 17 587 кг, отримав водій-експедитор ОСОБА_5 .

Представник окремо зауважує, що відповідно до технічних характеристик спеціалізованого напівпричепу HLW STA-36, поставлена на шасі автоцистерни № НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , остання має максимальну (номінальну місткість) визначену масовим методом не більше 33 000 літрів (приблизно 33 000 тон).

З урахуванням та виходячи виключно з вищевикладених фактичних обставин та положень чинного національного законодавства України представник позивача дійшов таких висновків:

1) ОСОБА_1 в межах об`єктивної реальності не могла порушити пункт 22.5 ПДР України та відповідно вчинити адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки остання 17.10.2021 року не керувала даним транспортним засобом та не перебувала у статусі «Вантажовідправника» або «Вантажоодержувача», а мала правовий статус «Власника» транспортного засобу, що саме по собі не може породжувати для особи на підтвердження вищевикладених негативні наслідки;

2) Водій, вантажовідправник та вантажоодержувач також, не порушували вимог пункту 22.5 ПДР України, статей 48 та 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III та не вчиняли адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, адже транспортний засіб марки «MAN TGX 18.440» (спеціалізований вантажний тягач), з державним номерним знаком НОМЕР_1 , 2012 року випуску, обладнаний спеціалізованим напівпричепом № W09HLW3366NHA3190 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який 17 жовтня 2021 року о 19 год. 24 хв. 55 сек., рухався по автодорозі Н-23 2», був (2*998) в межах Кіровоградської області поблизу населеного пункту «Макове 17 587 кг навантажений молочною продукцією (неподільним вантажем), загальною масою (17,587 тон), тобто рухався з дотриманням Правил дорожнього руху України, без перевищення (порушення) габаритно-вагових обмежень, які встановлюються на рівні фактичної маси в 40 000 кг (40 тон), яке в цілому не могло бути перевищене означеним транспортним засобом, адже максимальна завантаженість автоцистерни якою облаштований транспортний засіб, складає 33,000 тон.

Поряд з цим представник наголошує на тому, що обмеження фактичної маси в цілому, а не обмеження навантаження на окрему одиночну чи здвоєну вісь, передбачене саме для неподільного вантажу, яким і є молочна продукція (рідина), адже така продукція має властивість зміщуватись у причепі чи цистерні під час руху транспортного засобу. Такий підхід в свою чергу знайшов своє логічне відображення у змінах в національному законодавстві України зокрема до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», які набули чинності з 01 жовтня 2021 року, а саме у Законах України №1534-IX від 03.06.2021 та № 1582-IX від 29.06.2021.

3) Дії посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті, зокрема старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченка Владислава Олеговича, а саме в частині винесення Постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії BM № 0000878 від 05 листопада 2021 року, носять незаконний та протиправний характер, адже посадовою особою, яка приймала дане необґрунтоване рішення від імені компетентного суб`єкта владних повноважень про притягнення «відповідальної», а по факту невинуватої та неналежної (невстановленої) особи, до адміністративної відповідальності, не було з`ясовано ряд об`єктивно важливих для встановлення факту правопорушення обставин, серед яких: 1) особа (суб`єкт), яка вчинила адміністративне правопорушення (особа вантажовідправника); 2) об`єктивна сторона правопорушення: не з`ясовано характер вантажу (подільний чи неподільний) та можливість його по осьового зважування, не встановлено фактичну масу вантажу, що перевозився 17.10.2021 року транспортним «MAN TGX 18.440» (спеціалізований вантажний тягач), з державним номерним знаком НОМЕР_7 , 2012 року випуску, обладнаний спеціалізованим напівпричепом - автоцистерною HLW STA-36, поставлена на шасі № НОМЕР_2 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , та максимальний вміст автоцистерни (навантаження), а нібито встановлено лише динамічне навантаження на одиночну ось (не зазначається яку саме) вищевказаного транспортного засобу; не встановлено кількість осей та характеристики транспортного засобу та ряд інших фактичних обставин; 3) суб`єктивна сторона правопорушення, не встановлена в цілому, адже суб`єктом владних повноважень навіть не встановлено належного суб`єкта, особу винну у вчиненні, адміністративного правопорушення.

4) Також представник звертає увагу на той факт, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії BM № 0000878 від 05 листопада 2021 року, відбулось виключно на підставі інформації отриманої з технічного засобу марки «Q-FREE HI TRAC TMU WIM, 10022», без повного та всебічного з`ясування обставин у справі про адміністративне правопорушення, зокрема без надання можливості «нібито» винній особі надати відповідні пояснення з приводу дій, у вчиненні яких остання звинувачується, а отже фактично ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати своє конституційне «право на захист».

Разом з цим, представник зазначає, що розглядаючи справу про порушення габаритно-вагових обмежень зафіксоване в автоматичному режимі та приймаючи завідомо незаконне рішення, посадові особи Державної служби України з безпеки на транспорті, які здійснювали відповідний розгляд та приймали рішення, не змогли не порушити процедуру накладення адміністративно-господарського штрафу, а саме не виконали вимоги пунктів 25, 26 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567: «Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням».

Невиконання вимог вищевказаних пунктів «Порядку здійснення державного контролю автомобільному транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567, полягало в тому, що справа про адміністративно-господарське правопорушення розглядалась без участі «відповідальної особи», якою з невідомих причин була визначена ОСОБА_1 . Про що зокрема свідчить відсутність будь яких підписів чи пояснень Позивача в «неіснуючих» матеріалах справи про адміністративне правопорушення на підставі яких було прийнято незаконне рішення про притягнення до адміністративно-господарської відповідальності. Крім цього, про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 не повідомлялася, жодним чином, вже не кажучи про рекомендований лист чи вручення повідомлення під розписку, а тому коли саме розглядалось і що саме розглядалось останньому було невідомо, що в свою чергу являє грубе порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень. При цьому, слід враховувати, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

I на тлі вищевикладеного представник зазначає, що факт автоматичної фіксації адміністративного правопорушення не породжує права у суб`єкта владних повноважень розглядати дане правопорушення також в автоматичному режимі без участі особи, яка звинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, фактично суб`єктом владних повноважень прийнято рішення про притягнення певної «відповідальної особи» в даному випадку випадково визначену ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без наявності належних фактичних та правових підстав, і саме тому дане рішення є незаконним, необґрунтованим, а отже таким, що має бути скасоване судом для відновлення справедливості і реституції порушених, незаконним рішенням суб`єкта владних повноважень, прав та законних інтересів.

24 січня 2022 року від представника відповідача Доготер О.Г. надійшов відзив в якому вона просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з необґрунтованістю.

В обґрунтування своїх доводів зазначає такі обставини та обґрунтування.

Щодо строків звернення позивача до суду за захистом своїх прав представник відповідача вказує на недотримання позивачем встановленого статтею 289 КУпАП десятиденного строку який слід обраховувати з дня винесення постанови.

Також на думку відповідача, позивач невірно визначив коло відповідачів у справі та позовні вимоги щодо належного відповідача, що суперечить пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України.

Стосовно доводів позивача про те, що він не є належним суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення представник наголошує, що пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. При цьому, приписами ч. 2 цієї статті визначено наступне порушення:

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, визначено ст.14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача. Відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа. Отже напівпричіп це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів і власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП. Слід звернути особливу увагу на те, що нормативні параметри, передбачені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (нормою права, за порушення якої передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1КУпАП), визначені для руху саме транспортних засобів та їх составів.

Таким чином, хибними є доводи позивача про те, що до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, притягнено неналежну особу.

Стосовно доводів позивача про відсутність методики визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі. Позивач зазначав про логічні зміни статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» які набули чинності з 01.10.2021 року та відсутність методики визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі, однак не зазначив жодне нормативне обґрунтування необхідності її наявності. Вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики до 08.09.2017 року містилась у Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі Порядок № 879). Однак, згідно із пунктом 1 Порядку № 879 зазначено, що його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах. Окрім того, як вже було зазначено, вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка була закріплена у п.19 Порядку № 879, виключена з 08.09.2017 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком № 1174, в якому відсутні посилання на методику визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Згідно з п. 11-12 Порядку № 1174 автоматичні пункти, якими правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, забезпечують, зокрема, вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу та вимірювання загальної маси транспортного засобу. Відповідно до п. 8 Порядку №1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163. Звертаємо увагу суду на те, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічним регламентам засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163. А посилання на норми статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» взагалі є не доречними, так як вказана стаття передбачає відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, і з огляду на контекст її застосування у позові не зрозуміла. Відповідно до п.12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Представник звертає увагу, що жодним правовим актом не передбачено можливості звільнення від відповідальності за порушення нормативних параметрів транспортних засобів, що визначені в п.22.5 ПДР України, під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу чи його нерівномірного розташування. Таким чином, доводи позивача про відсутність правових підстав визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу є необґрунтованими.

Стосовно доводів позивача про порушення порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, що закріплений в п.п. 25, 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567. Так, п.п. 25, 26 Правил № 1567, на які посилається позивач в обґрунтування позову, врегульовано порядок оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, що накладаються за правопорушення, передбачені ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В даному випадку позивача не було притягнено до відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В даному випадку позивач вчинив правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене частиною другою статті 132-1 КУпАП, суб`єкт відповідальності за яким визначений статтею 14-3 КУпАП.

Відповідно розгляд справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті врегульовано не п.п. 25, 26 Правил № 1567, а статтею 279-5 КУпАП. Вказаною статтею передбачено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних». За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування, їх посадові (службові) особи зобов`язані надати відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи вантажовідправника. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання. У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Інші доводи позивача, як необґрунтовані законом та доказами, також підлягають відхиленню.

Необґрунтованими є доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено, які саме вагові параметри транспортного засобу були зафіксовані за допомогою технічних засобів, оскільки вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені законодавцем та закріплені в п. 17 Порядку №1174.

Також є недоречними посилання позивача на пункти Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879, оскільки за пунктом 1 Порядку №879 зазначено, що його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

На судовому засіданні представник позивача Мієнко Р.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Додатково зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам визначеним законам, що унеможливлює встановлення винуватості особи. Так, в постанові вказано про перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14,7 % при тому, що загальна маса силового тягача становить 6,780 т. Про напівпричеп цистерну харчову в постанові нічого не вказано, а суд на власний розсуд не може припускати, що мав на увазі старший державний інспектор.

Представник відповідача Доготер О.Г. до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач Савченко В.О. на судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову вказуючи про необґрунтованість позовних вимог та законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, перевіривши наведені обставини, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 05 листопада 2021 року серії ВМ № 00000878 позивача притягнено до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Згідно зі змістом оскаржуваної постанови вбачається, що 17 жовтня 2021 о 19 год. 24 хв., за адресою Н-23, км 2+998, Кіровоградська обл., зафіксовано транспортний засіб «MAN TGX 18.440» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14,7 % (4,03 тон), відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10022 Серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу UA.TR.001 35 376-21 та строк його дії до 10-09-2022 року. В постанові не зафіксовані параметри транспортного засобу в момент фото фіксації, а саме кількість вісей, відстань між вісями, не вказано на яку саме вісь здійснено перенавантаження, не вказано яке навантаження на вісь дозволено.

В постанові зазначено посилання в Інтернеті на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі, проте таке посилання є непрацюючим (помилка вказано неправильний ідентифікатор доступу).

Згідно з оскаржуваною постановою на позивачку накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьою статті 2 КАС України до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Позивач посилається на те, що оскаржувана постанова не відображає всіх ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП, оскільки відповідачем не взято до уваги та не відображено характеристик іншого транспортного засобу - напівпричепу, який згідно з технічних характеристик є харчовою цистерною.

Відповідно до частини 2 статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що пункт 22.5 Правил дорожнього руху України встановлено різні нормативи для руху контейнеровозів та для руху інших автомобілів (тягачів).

Як випливає з матеріалів справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 05 листопада 2021 року встановлено порушення позивачем вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: перевищення нормативних параметрів навантаження на одиночну вісь транспортного засобу.

Як вбачається з наданих позивачем документів, а саме: відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу перевезення здійснювалось автомобілем «MAN TGX 18.440» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем. Та напівпричепом спеціалізованою харчовою цистерною пристосованою для перевезення рідкого вантажу марки HLW STA-36, 2007 року випуску, з державним номерним знаком НОМЕР_3 .

Таким чином транспортний засіб «MAN TGX 18.440» з державним номерним знаком НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем та не може перевозити вантаж без напівпричепу, однак прилад на який здійснювалась фіксація не ідентифікував другий транспортний засіб напівпричіп, який може бути харчовою цистерною.

З дослідженого в судовому засіданні фотознімку вбачається, що при складанні постанови був зафіксований автомобіль «MAN TGX 18.440» з державним номерним знаком НОМЕР_1 із автоцистерною.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені, зокрема, частиною другою статті 132-1 КУпАП, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 297-7 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП може бути звільнена від адміністративної відповідальності, в іншому випадку правомірність поведінки власника транспортного засобу доводиться в судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова від 05 листопада 2021 року не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу, приєднаного до сідлового тягачу «MAN TGX 18.440» з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

У той же час, відповідно до Додатка 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 (далі Інструкція № 512), встановлено вимоги щодо обов`язкового зазначення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу).

Згідно з абзацом 5 пункту 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» (далі Порядок № 1174) метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака.

З огляду на встановлення пунктом 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепу, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

Отже, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не містять ні інформації про тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, ні інформації про фактичну масу (вагу) вказаних в постановах транспортних засобів, ні інформації про вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами.

В свою чергу, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідачем всупереч вимог частини другої статті 77 КАС України, не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно з оскаржуваною постановою не вбачається, які встановлені державним інспектором обставини свідчать про вину позивача.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З наданого суду відстеження руху поштової кореспонденції, наданого позивачем вбачається, що відправлення із оскаржуваною постановою позивачці було вручене 16 листопада 2021 року, а до суду вона звернулася із вказаним позовом 24 листопада 2021 року, що свідчить про звернення до суду у встановлений законом десятиденний строк для її оскарження.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог суд дійшов висновку про стягнення з відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Враховуючи викладені обставини та керуючись статтями 7, 14-1, ст. 121, 247, 258, 265, 268, 282-284, 297 КУпАП, ст.ст. 5-10, 14, 77, 139, 242-246, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), в інтересах якої звернувся ОСОБА_2 , до Державної служби України з безпеки на транспорті (місце знаходження: м. Київ, проспект. Перемоги, 14), старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко Владислава Олеговича про визнання протиправними дій та скасування рішення суб`єкта владних повноважень - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ № 00000878 від 05 листопада 2021 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачений судовий збір у сумі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення буде складено впродовж десяти днів.

Повний текст рішення складено 06 червня 2023 року.

Суддя: _______________ О.О. Сікора