Справа № 420/7249/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/7249/23

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 20.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Військова частина НОМЕР_2 , про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 , з вимогами про:

визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки ОСОБА_1 про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13 квітня 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку №1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298;

зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13 квітня 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку №1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у період з 13 квітня 2022 року по 10 червня 2022 року, перебуваючи у відрядженні у складі військової частини НОМЕР_1 , знаходився у районах проведення воєнних (бойових) дій і приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджується листом командира в/ч НОМЕР_3 №350/303/2/2252 від 28 грудня 2022 року. Випадків самовільного залишення військової частини позивачем у період з 13 квітня 2022 року по 01 вересня 2022 року не зафіксовано (лист командира в/ч НОМЕР_4 від 13 січня 2023 року). За вказаного, відповідач повинен був відповідно до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 повідомити військову частину НОМЕР_2 на грошовому забезпеченні якої знаходився позивач, про його безпосередню участь у бойових діях, забезпечення здійснення ним заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах здійснення цих заходів у період з 13 квітня 2022 року по 29 серпня 2022 року включно за встановленою формою. Проте, військова частина НОМЕР_1 (відповідач) протиправно не надала у встановлений законодавством строк і не надає до цього часу будь -якого документального підтвердження чи довідки про перебування позивача у районах проведення воєнних (бойових) дій та його безпосередню участь у бойових діях для забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії за спірний період, що свідчить про вчинення відповідачем відносно позивача протиправної бездіяльності,яка порушує його право на належне матеріальне забезпечення, що і стало підставою для звернення до суду.

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції відзиву на позов не надав.

Третя особа до суду першої інстанції надала пояснення, в яких зауважила про ненадходження до військової частини НОМЕР_2 довідки про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 13 квітня 2022 року по 10 червня 2022 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки ОСОБА_1 про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13 квітня 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку №1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13 квітня 2022 року по 10 червня 2022 року включно згідно Додатку №1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298.

На зазначене судове рішення відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

В обґрунтування скарги скаржника вказує про неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що відповідно до наявних у справі документів, позивач у період з 13.04.2022 по 10.06.2022 перебував у відрядженні у складі військової частини НОМЕР_5 , а не у військовій частині НОМЕР_1 , всі накази Командувача об`єднаних Сил (по стройовій частині) розроблені та підписані в об`єднаному командному пункті Об`єднаних сил (військова частина НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 , який з 24.02.2022р. було розформовано. При цьому, гербову печатку та кутовий штамп військової частини НОМЕР_1 ІІ передавались в інші військові частини до різних командувачів, що підтверджується довідками військовими частинами НОМЕР_1 . Водночас, у військовій частині НОМЕР_1 гербова печатка та кутовий штамп військової частини НОМЕР_5 на обліку не перебували і не перебуває. Також, скаржник вказує, що Командувач об`єднаних сил і Командувач об`єднаних Сил Збройних Сил України це різні посадові особи, які відповідно очолюють різні військові частини. Об`єднаний командний пункт Об`єднаних сил не був у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 та управління ним не здійснювало. ОСОБА_1 у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 не перебував, був залучений до військової частини НОМЕР_1 ІІ (ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та приймав участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони відсічі стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів. Згідно облікових даних відповідача, довідка в/ч НОМЕР_1 від 07.10.2022 №ОСУВ Хортиця/8/1337 не реєструвалась та не видавалась. Інформація та документи у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо у районах у період здійснення зазначених заходів за період з 24.02.2022 по 10.06.2022 стосовно позивача відсутня. Окремо, скаржник звертає увагу, що угруповання об`єднаних сил також не підпорядковувалося та не входило до складу військової частини НОМЕР_1 , а лише використовувало комплект печаток військової частини НОМЕР_1 з індексом II для ведення діловодства. Накази Командувача угруповання об`єднаних сил (по стройовій частині) про прибуття (вибуття) особового складу до (з) району виконання бойових (службових) завдань, в військовій частині НОМЕР_1 відсутні. Військова частина НОМЕР_1 не була у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Таким-чином військова частина НОМЕР_1 не є розпорядником запитуваної інформації та до компетенції військової частини НОМЕР_1 зазначені питання не належать. Отже, за наявною інформацією з 11.06.2022 кутовий штамп та гербову печатку військової частини НОМЕР_1 II використовується оперативно- стратегічним угрупуванням ІНФОРМАЦІЯ_1 (довідка № 313/11/2464 від 27.04.2023 року що додається), і саме він (або військова частина НОМЕР_6 ) має бути залучений в якості відповідача замість військової частини НОМЕР_1 - за позовною заявою ОСОБА_2 . Оскільки, військова частина НОМЕР_2 (де проходить військову службу Позивач) знаходиться у прямому підпорядкуванні Повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_4 ). Тому зазначені військові частини за запитуваною інформацією повинні звернутися до військової частини НОМЕР_1 II встановленим порядком.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін мотивуючи зокрема тим, що відповідачем у апеляційній скарзі не спростовано висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Твердження апелянта, що військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем у даній справі є хибними та не обґрунтовуються скаржником жодними належними доводами та доказами.

Третя особа - військова частина НОМЕР_2 надала письмові пояснення на апеляційну скаргу у яких вказала, що у п.3 Телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 визначено документи на підставі яких здійснюється документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, а також визначено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи) до якої відряджений військовослужбовець. Стосовно позивача таких документів до військової частини НОМЕР_2 не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив наступні обставини справи, які підтверджуються апеляційним судом згідно наявних у справі доказів.

ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді кулеметника відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_7 .

Відповідно до листа Військової частини НОМЕР_4 від 13.01.2023 №350/174/28/44/пс, Військова частина НОМЕР_7 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_2 та безпосередньо перебуває на-фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

З 13.04.2022 року, на підставі наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України №374/ДСК від 07.04.2022 року, ОСОБА_1 був відряджений у підпорядкування командувача Операції об`єднаних сил (ООС) для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС, що підтверджується даними посвідчення про відрядження №372/2/09 від 13.04 2022 року.

Відповідно до наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) №109/дск від 10.06.2022 позивач вибув зі складу угрупування об`єднаних сил, на відбитку печатки вказана військова частина НОМЕР_1 , код НОМЕР_8 .

Відповідно до відбитку печатки на посвідченні про відрядження також вказана військова частина НОМЕР_1 , код НОМЕР_8 .

За період з 13 квітня 2022 року по 30 листопада 2022 року позивачу проводилась щомісячна виплата винагороди у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 листопада 2022 року №447-аг позивачу було виплачено ще й додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях, однак, лише за період з 11 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року, що передбачено постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» № 168 від 28 лютого 2022 року. Розмір винагороди за цей період склав 179892,48 грн.

Підставою для нарахування додаткової винагороди стала довідка, видана військовою частиною НОМЕР_1 від 07 жовтня 2022 року №ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 »/8/1337, адже до цієї військової частини позивача було відряджено для виконання бойових завдань та безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та охорони України.

Випадків самовільного залишення військової частини позивачем у період з 13 квітня 2022 року по 01 вересня 2022 року не зафіксовано (лист командира в/ч НОМЕР_4 від 13 січня 2023 року).

Безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях, забезпечення здійснення ним заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах здійснення цих заходів у період з 13 квітня 2022 року по 29 серпня 2022 року включно підтверджується листом командира в/ч НОМЕР_2 №350/303/2/2252 від 28 грудня 2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач не врахував всіх фактичних обставин, вдався до надмірного формалізму через занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та допустив протиправну бездіяльність, яка виразилась у ненаданні довідки ОСОБА_1 про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13.04.2022 по 10.06.2022р., яка підтверджується зібраними у справі матеріалами та не спростована відповідачем.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.

Як встановлено ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено ст.1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч.2 ст.1-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з абз.1 ч.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абз.1 ч.4 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

30.08.2017р. Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018р.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу постановлено здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерства юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно пункту 2 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

В силу приписів п.3 Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

У відповідності до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який в подальшому відповідними Указами Президента України затвердженими відповідними Законами продовжувався неодноразово та триває й на даний час.

На виконання указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64 та «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022р. №69 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022р. №168 (далі - Постанова №168).

Відповідно до п.1 Постанови №168 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ №217 від 07.03.2022р., №350 від 22.03.2022р., №400 від 01.04.2022р., №754 від 01.07.2022р., №793 від 07.07.2022р.) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Отже, у розумінні п.1 Постанови № 168 відповідна додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану щомісячно.

При цьому, підставою для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн Постановою № 168 (у первинній редакції) було визначено лише наявність дії воєнного стану у відповідному місяці, за який вона виплачується.

Для виплати ж цієї винагороди у розмірі до 100 000,00 грн., Постановою № 168 (у редакції, чинній до 21.01.2023 дата набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168») встановлено обов`язкові альтернативні підстави: або безпосередня участь у бойових діях; або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, у період з 24.02.2022 додаткова винагорода, установлена Постановою № 168, як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення у розмірі до 100000,00 грн. підлягала виплаті військовослужбовцям Збройних Сил України лише у випадках: або безпосередньої їх участі у бойових діях; або у забезпеченні ними здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Колегія суддів також звертає увагу, що на період дії спірних правовідносин законодавством не було визначено, які документи підтверджують участь військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях чи у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

При цьому, пункт 2-1 Постанови КМУ №168 визначав, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, в період виникнення спірних правовідносин було чинним рішення (телеграма) Міністра оборони України від 25.03.2022р. №248/1298, яка при цьому не є нормативно-правовим актом, абз.3 п.3 якої передбачалось документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Пунктом 4 цієї ж Телеграми встановлено командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цієї телеграми.

Згідно п.5 Телеграми №248/1298 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі- військових частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командиром (начальником) військових частин.

Також, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022р. №912/з/29 (далі - Окреме доручення), яке застосовується з 01.06.2022р. та визначає умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 1 Окремого доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях...» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Згідно з абз. 1, 2 п.3 Окремого доручення передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

При цьому, абз. 3-7 пункту 3 Окремого доручення визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктами 4-6 Окремого доручення, виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

Керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №2 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Надати право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.

Пунктом 14 Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 передбачено, що це доручення застосовувати з 01.06.2022 (крім абзацу третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 7 та підпункту 9.11 пункту 9 (в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за час проходження підготовки (навчання) за кордоном щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) цього доручення, які застосовувати з 24.02.2022).

З наведеного слідує, що Доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 видане Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, застосовується з 01.06.2022 (крім окремих випадків, коли положення цього акта застосовуються з 24.02.2022).

При цьому абзацом 4 пункту 5 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 надано право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп включати до довідок про безпосередню участь у бойових діях або заходах терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.

Як свідчать встановлені обставини справи та зокрема вбачається з листа військової частини НОМЕР_4 від 13.01.2023 № 350/174/28/44/пс, з метою виконання службових (бойових) завдань згідно рапорту бригадного генерала ОСОБА_3 та Наказу Командувача угрупування об`єднаних сил від 07.04.2022 №74/дск солдат ОСОБА_4 був відряджений до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях (а.с. 21).

В свою чергу у листі командира військової частини НОМЕР_2 №350/303/2/2252 від 28 грудня 2022 року зазначено, що позивач ОСОБА_1 дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 13.04.2022 по 29.08.2023р. включно.

Сторонами у справі не заперечується, що за період з 13.04.2022р. по 30.11.2022р. позивачу ОСОБА_1 проводилась щомісячна виплата додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн.

В той же час, підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі є довідка про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, яка видається на підставі визначених абз.3 п.3 Телеграми №248/1298 документів.

Така довідка позивачу була видана лише за період з 11.06.2022 по 29.08.2022р.

В той же час, за період з 13.04.2022 по 10.06.2022р. відповідач такої довідки до військової частини НОМЕР_2 на грошовому забезпеченні якої перебуває позивач, не надав, що свідчить про його протиправну бездіяльність у спірних правовідносинах виходячи з встановлених обставин справи та приведених вище законодавчих приписів.

Колегія суддів оцінює критично заперечення апелянта про те, що позивач перебував у відрядженні не у військовій частині НОМЕР_1 , а у військовій частині НОМЕР_5 , що на його думку підтверджується відбитком печатки на наказі Командувача угрупування об`єднаних сил (по стройовій частині) від 10.06.2022 №109/дск.

Зі змісту наявної у справі копії указаного наказу 10.06.2022 №109/дск, засвідченого як звертає увагу скаржник печаткою військова частина НОМЕР_1 ІІ, апеляційним судом встановлено, що його було прийнято Командувачем угруповання об`єднаних сил (по стройовій частині) м. Часів Яр про таке: « 1. Вважати такими, що вибули: 1.2. Зі складу угруповання об`єднаних сил: 1.2.1 До складу оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 10 червня 2022 року: 1.2.1.3. Нижчепойменованих військовослужбовців (працівників) Збройних Сил України: 1.2.1.3.49 Військової частини НОМЕР_7 :… солдата ОСОБА_1 , кулеметника відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_7 ,…».

Отже, в матеріалах справи наявні докази, які свідчать про відрядження позивача у підпорядкування командувача ООС, факт його прибуття та вибуття у місце/з місця відрядження.

Колегія суддів звертає увагу, що жодним чином у своїх доводах апеляційної скарги скаржник військова частина НОМЕР_1 не заперечує, що позивач ОСОБА_1 дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 13.04.2022 по 29.08.2023р. включно, та не доводить такого факту, а лише заперечує стосовно того, що саме військова частина НОМЕР_1 є розпорядником відповідної інформації, вказує про відсутність у нього документи та інформації щодо безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів з національне безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період з 24 лютого 202 року по 10 червня 2022 року та взагалі заперечив факт відрядження позивача у йог підпорядкування.

Так, апелянт посилається на те, що позивач був відряджений до об`єднаного командного пункту Об`єднаних сил з відміткою гербової печатки військової частин: НОМЕР_6 , яка знаходилась в м. Часів Яр Донецької області.

Водночас, із введенням в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року об`єднаний командний пункт Об`єднаних сил було розформовано, а гербову печатку та кутовий штамп військової частини НОМЕР_9 було передано в інші військові угрупування до різних командувачів, із чого слідує, що Командувач об`єднаних сил і Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України це різні посадові особи, які, відповідно очолюють різні військові частини ( НОМЕР_1 і НОМЕР_6 відповідно), з різним місцем дислокації ( м. Київ, та м. Часів Яр Донецької області). Відповідач також вказав, що Об`єднаний командний пункт Об`єднаних сил не був підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , відповідно, позивач у 2022 році відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 не перебував.

З даного приводу, проаналізувавши наявні у справі матеріали колегія суддів зауважує, що на усіх копіях документів наявних у матеріалах справи, які засвідчені печаткою військової частини НОМЕР_1 ІІ указаний код ЄДРПОУ: НОМЕР_8 .

При цьому, довідки, складені відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 про те, що позивач не перебував у відрядженні у цій військовій частині В/ч НОМЕР_1 містять відбитки печаток Військової частини НОМЕР_1 та із зазначенням при цьому такого ж самого коду .

Тобто, і на гербовій печаткі військової частини НОМЕР_1 і на гербовій печаткі військової частини НОМЕР_1 ІІ указаний один і той же , що свідчить про належність їх одній і тій же юридичній особі.

З наведеного можна зробити висновок про те, що юридичною особою військова частина НОМЕР_1 використовується декілька гербових печаток з різними умовними номерами (без номера, ІІ, ІІІ тощо) для використання на різних територіях дислокації її структурними підрозділами, які не мають статусу юридичних осіб.

Що стосується посилань апелянта про те, що кутовий штамп і гербову печатку військової частини « НОМЕР_10 » використовується з 11.06.2022 оперативно-стратегічним угрупуванням « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке перебуває в підпорядкуванні оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », і саме воно (або військова частина НОМЕР_1 ІІ) має бути залучений в якості відповідача замість військової частини НОМЕР_1 , то такі на думку апеляційного суду не є ґрунтовними, оскільки згідно з наявними матеріалами справи оперативно-стратегічні угруповання «Лиман» і «Хортиця» не є юридичними особами і в розумінні КАС України суб`єктами владних повноважень; позивача у спірний період з 13.04.2022 по 10.06.2023 не було відряджено до оперативно-стратегічних угрупувань «Лиман» чи «Хортиця».

Відтак вказані оперативно-стратегічні угрупування не можуть бути відповідачами у цій справі, оскільки не володіють адміністративною процесуальною правоздатністю.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги пояснення представника позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу в яких зазначено, що Управлінням корпоративної політики Міністерства оборони України під час розгляду в суді іншої адміністративної справи №400/3535/23, на адресу Миколаївського окружного адміністративного суду було надіслано Витяг №МОУ 0050- військової частини НОМЕР_1 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та одночасно повідомлено, що відповідно до відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформація щодо військової частини НОМЕР_6 відсутня.

До свого відзиву представник позивача додала відповідний лист Міністерства оборони України та витяг з відомчого обліку Міністерства оборони України.

Колегія суддів враховує також і доводи представника позивача щодо причин неподання зазначених вище документів до суду першої інстанції, які саме пов`язані із тим, що відповідач у справі - військова частина НОМЕР_1 лише під час апеляційного розгляду справи вказує, що не є належним відповідачем, при цьому під час розгляду справи в Одеському окружному адміністративному суді жодних клопотань, заяв чи заперечень які б стосувались цього питання не подавала, так само як і відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 .

Так, зі змісту витягу № МОУ 0050 від 19.06.2023 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань колегією суддів встановлено, що військова частина НОМЕР_1 створена 30.04.2004, має ідентифікаційний код НОМЕР_8 .

З огляду на викладене вище, можна погодитись із наведеними у відзиві представника позивача на апеляційну скаргу відповідача доводами про те, що військова частина НОМЕР_1 використовує у своїй діяльності щонайменше дві гербові печатки, одна з яких містить умовний порядковий номер «ІІ», а інша не має умовного порядкового номеру.

Відтак, у період з 13.04.2022 по 10.06.2022 позивача було відряджено саме до військової частини НОМЕР_1 , яка і повинна була надіслати військовій частині за місцем штатної служби позивача довідку, що містила б відомості про прийняття участі ним у бойових діях та / або інших відповідних заходах, однак протиправно не виконала покладеного на неї обов`язку, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах, яка призвело до порушення права позивача на отримання такої довідки.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач не надав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи та заперечення апелянта (відповідача у справі) є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського кружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року по справі № 420/7249/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді О.О. Димерлій А.В. Крусян