Справа № 757/10041/23-а
Суддя: Анохін А. М.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Анохіна А.М.

при секретарі - Лазуренко А.В.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови -

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м. Києва з Печерського районного суду м. Києва надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови - для розгляду за підсудністю на підставі ухвали від 07.07.2023.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що постанова про порушення митних правил від 31.10.2022 №0097/90300/22 є протиправною, оскільки у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Позивач не мав на меті неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір незаконним шляхом.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову про порушення митних правил від 31.10.2022 №0097/90300/22.

14 вересня 2023 року згідно та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18.09.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

24 жовтня 2023 року до суду представником відповідача подано відзив на адміністративним позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову з викладених у відзиві підстав.

18 грудня 2023 року до суду позивачем подано письмові пояснення, в яких відзив митниці не визнає та відхиляє, з підстав, зазначених у поясненнях.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2022 до відділу митного оформлення «Коростень» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці митним брокером ТОВ «НВ-Брок» ОСОБА_2 було подано тимчасову митну декларацію типу «ІМ 40 ТФ», якій присвоєно № UA903040/2022/005888 на товар «паливо дизельне ДТ-З-К5, сорт F», у кількості 117850 кг, загальною фактурною вартістю 77326.100 євро, що переміщувався через митний кордон України на підставі контракту від 22.11.2021 № 011exp-DT, укладеного ТОВ «ПРОДАГРОТРЕЙД» (Україна) з компанією «ADI TRADING OU» (Естонія).

Разом з митною декларацією до митного контролю та митного оформлення подано документи, передбачені ст. 335 МК України, а також додаткова угода від 06.01.2022 №3 до вказаного контракту та проформа інвойс від 07.02.2022, №81-001 та рахунок від 15.02.2022 № 426. Вартість поставленого товару, відповідно до зазначеного зовнішньоекономічного договору (контракту) та додаткової угоди до нього, визначається за формулою.

23 лютого 2022 року за тимчасовою митною декларацією товар випущений Енергетичною митницею у заявлений митний режим під зобов`язання подати додаткову митну декларацію до неї у строк до 20.05.2022.

У встановлений строк до 20.05.2022 до відділу митного оформлення «Коростень» митного поста «Центральний» Енергетичної митниці митним брокером ТОВ «НВ-Брок» ОСОБА_2 не подано додаткову митну декларацію типу «ІМ 40 ДТ» у зв`язку з тим, що комерційним директором ТОВ «Продагротрейд» ОСОБА_1 , який є відповідальний за взаємодією з митними брокерами відповідно до наданого пояснення, не були надані додаткові документи, де зазначена кінцева ціна та вартість товару.

Враховуючи те, що вищевказаний товар за тимчасовою декларацією було випущено Енергетичною митницею у заявлений митний режим 23.02.2022, митні платежі, а саме донарахований податок на додану вартість в розмірі 29 998,07 грн, мали бути сплачені декларантом у строк не пізніше 20.05.2022.

Згідно з ч. 5 ст. 261 Митного кодексу України, у разі якщо значення ціни товару в зовнішньоекономічному договорі визначається за формулою і на дату декларування невідоме, декларант або уповноважена ним особа має право подати додаткову декларацію протягом 90 днів з дати випуску товарів.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Частиною 8 статті 264 Кодексу визначено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 МК України визначено що декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Частиною 1 статті 265 МК України визначено, що декларантами мають право виступати при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір при переміщенні.

Згідно з нормами статті 266 МК України, декларант або уповноважена ним особа, зобов`язані сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Статтею 278 МК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом (ч.2 статті 270 МК України).

Частиною другою статті 270 МК України встановлено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються Митним кодексом України. Відповідно до пункту 187.8 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з статтею 297 МК України у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані митним органом, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання митному органу митної декларації для митного оформлення.

Частиною 6 статті 293 МК України визначено, що особи, на яких покладається обов`язок зі сплати митних платежів, є відповідальними за сплату митних платежів.

Згідно з пунктом 216.4 статті 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати акцизного податку у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання контролюючому органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання контролюючим органом у визначених законодавством випадках.

Відповідальність за несплату митних платежів у строк, встановлений законом, передбачена статтею 485 МК України.

Таким чином, зобов`язання про подання додаткової декларації виконані не були, митні платежі у строк, визначений законом, сплачені не були. Станом на теперішній час додаткова митна декларація не подана, митні платежі не сплачені.

Згідно з наказом Держмитслужби від 24.02.2022 № 113 «Про встановлення простою у роботі територіальних органів Держмитслужби» зі змінами, в роботі відділу митного оформлення «Коростень» митного поста «Центральний» у період з 01.03.2022 по 01.06.2022 встановлений простій.

Посадові особи ТОВ «Продагротрейд» могли скористались можливістю, визначеною Законом України від 24.03.2022 №2142-IX, та здійснити декларування товарів за додатковою декларацією в інших митних органах, проте не звертались з цією метою до інших митних постів Енергетичної митниці, які не перебували у простої.

Відповідно до частини другої ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

У подальшому комерційного директора ТОВ «Продагротрейд» ОСОБА_1 постановою Енергетичної митниці №0097/90300/22 притягнуто до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України за несплату митних платежів у строк, встановлений законом.

Позивач зазначає, що він не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих ним власноручно 29.09.2022, зазначено, що він є комерційним директором, який відповідальний за взаємодію з митними брокерами та агентами з митного оформлення. Митний брокер повідомляв його про необхідність подання додаткової митної декларації в строк зазначений митним органом, однак ним було проінформовано митного брокера про відсутність товаросупровідних документів. Відповідно до витягу з АСМО «Інспектор» - «Перегляд учасника ЗЕД ТОВ «Продагротрейд» ОСОБА_1 є особою, уповноваженою на роботу з митницею.

Також в матеріалах справи наявний договір доручення від 12.10.2020 №122/ДД-20, який безпосередньо надав ОСОБА_1 до суду, укладений з митним брокером ТОВ «НВ-БРОК» в особі Опанасюка С.В. (далі - Повірений) та ТОВ «Продагротрейд» в особі комерційного директора ОСОБА_1 на підставі довіреності (далі - Довіритель). За умовами договору доручення від 12.10.2020 №122/ДД-20 (пункти 3.1.1 та 3.1.2) довіритель зобов`язаний завчасно подати повіреному документи, що необхідні для виконання доручення і послуг, забезпечити своєчасну оплату митних платежів і зборів.

Відповідно до частини другої ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил при вчиненні порушень митних правил підприємствами є посадові особи цих підприємств.

Згідно з п. 43 ст. 4 Митного кодексу України, посадові особи підприємств - керівники або інші працівники підприємства (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених Митним кодексом України, законами та іншими нормативно-правовими актами, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Також у адміністративному позові позивач зазначає, що у нього не було прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 МК України та як діяли ряд обставин та тому не зміг сформувати остаточну ціну. Вказаним позивач конкретизує себе як суб`єкта вчиненого ним правопорушення та спростовує свої ж обгрунтування, оскільки у встановлений строк до 20.05.2022 ані до відділу митного оформлення «Коростень» митного поста «Центральний», ані до інших митних постів Енергетичної митниці митним брокером ТОВ «НВ-Брок» ОСОБА_2 не подано додаткову митну декларацію типу «ІМ 40 ДТ» у зв`язку з тим, що комерційним директором ТОВ «Продагротрейд» ОСОБА_1 не були надані додаткові документи, де зазначена кінцева ціна та вартість товару, який відповідно до наданого ним пояснення та договору є відповідальний за взаємодією з митними брокерами.

У графі 44 ЕМД типу «ІМ 40 ТФ» № UA903040/2022/005888 від 23.02.2022 є лист комерційного директора ТОВ «Продагротрейд» ОСОБА_1 №278/2022 від 22.02.2022, в якому зазначено, що документи з фінальною ціною за контрактом № 011exp-DT від 22.11.2021 та додаткової угоди № 3 від 06.01.2022 відсутні. Вказаний лист є ще одним доказом того, що позивач є суб`єктом правопорушення та зобов`язаний був надати митному брокеру документи, необхідні для виконання доручення і послуг, забезпечити своєчасну оплату митних платежів і зборів.

Враховуючи викладене, саме ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 485 Митного кодексу України, а саме несплата митних платежів у строк, встановлений законом.

Відхиляються судом також доводи позивача про форс-мажорні обставини.

Так, сертифікат Хмельницької ТПП № 6800-23-0117 про форс-мажорні обставини (далі- сертифікат), який наданий позивачем до адміністративного позову, виданий лише 12.01.2023, майже через рік з початку дії воєнного стану. Вказаний сертифікат до Енергетичної митниці до 20.05.2022 (строк визначений законом для сплати митних платежів), а також під час провадження у справі і винесення оскаржуваної постанови, не надавався, а дивлячись на дату видачі сертифікату взагалі був відсутній у ТОВ «Продагротрейд».

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатись беззазперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (Постанови Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 911/589/21, від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 21.11.2021 у справі № 905/55/21). Вказаний сертифікат Хмельницької ТПП стосується виключно обов`язку (зобов`язання) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів перед Головним управлінням Державної податкової служби у Хмельницькій області.

Тобто, враховуючи викладене, жодного відношення до своєчасної сплати митних платежів Енергетичній митниці зазначений сертифікат не має, і не звільняє позивача від обов`язку, встановленого ст. 261 МК України. Більше того, про звільнення від сплати митних платежів у строк, встановлений законом, у сертифікаті взагалі нічого не зазначено, в тому числі з посиланням на будь-які митні декларації.

Диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю). Твердження позивача про те, що суб`єктивна сторона даного правопорушення можлива лише у формі умислу, є безпідставним, оскільки особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

З урахуванням встановлених у справі обставин та з огляду на зміст наведених норм, Енергетична митниця дійшла висновку, що дії позивача охоплюються диспозицією статті 485 Митного кодексу України . Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного суду України від 22.05.2018 по справі № 359/1615/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Митного кодексу України, норми законів України, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи за порушення митних правил, передбачені цим Кодексом, мають зворотну дію в часі, тобто їх норми поширюються і на правопорушення, вчинені до прийняття цих законів. Норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

Згідно із ст. 487 Митного кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

За правилами ч.2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч.1 ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи,

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

У даному випадку, Енергетичною митницею, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність оскаржуваної постанови та надано обґрунтовані доводи її винесення, відповідно до норм чинного законодавства.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави для суду дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем законно та обґрунтовано прийнято оскаржувану постанову про адміністративне стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 , який є відповідальною посадовою особою, а саме: комерційним директором ТОВ «Продагротрейд».

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що постанова у справі про порушення митних правил №0097/90300/22, за ст. 485 МК України у відношенні комерційного директора ТОВ «Продагротрейд» ОСОБА_1 винесена Енергетичною митницею правомірно, на підставі закону, що діяв під час розгляду цієї справи.

Дана постанова у відношенні позивача за ст. 485 МК України винесена законно та обґрунтовано, з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відповідно до ст. 531 МК України відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України були правомірними, а отже позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72-78, 139, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М.Анохін