Справа № 200/5638/23
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Справа№200/5638/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.06.2023 №36 та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення від 16.06.2023 №36 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ним було отримано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 36 від 16.06.2023 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважає, що зазначене рішення прийнято відповідачем з порушенням закону та перевищенням повноважень, є протиправним та порушує принципи рівності та гарантування прав і законних інтересів його як громадянина, тому він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 28.09.2023 позивач звернувся через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши пакет документів. Відповідь на звернення позивача надавалася йому за екстериторіальним принципом. Відповідач зазначив, що ним було розглянуто заяву позивача про призначення пенсії з документами доданими до цієї заяви та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 06.10.2023 в зв`язку з тим, що позивач не набув необхідного пільгового стажу. Відповідач зауважив, оскільки позивач не набув встановленого законодавством пільгового стажу, підстави для призначення йому пенсії на пільгових умовах відсутні. Враховуючи вищенаведене, Головне управління не вбачає в своїх діях порушення чинного пенсійного законодавства України та вважає, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та безпідставні, просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив відповідача, в якій зазначив наступне, що твердження відповідача про недостатність пільгового стажу для призначення пенсії не відповідає дійсності, матеріалам пенсійної справи та наявним доказам у справі. Позивач зауважив, що позовні вимоги викладені в його позовній заяві повністю підтверджує, відзив на позовну заяву відхиляє та не визнає. Просив суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.12.2023 відмовлено відповідачу у залученні другого відповідача по справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, про що свідчить наявність кабінету електронного суду у позивача та відповідача із відповідною відміткою в графі «доставлено» та графі «дата встановлення статусу» зазначено 13.10.2023.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є громадянином України про що свідчить наявна копія в матеріалах справи паспорту серії НОМЕР_2 виданим Добропільським МВ УМВС України у Донецькій області від 13.01.1998 року. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії учасника бойових дій серії НОМЕР_3 виданого Управлінням персоналу штабу Командування ВМС ЗС України від 31.08.2023 позивач є учасником бойових дій.

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, 09.06.2023 позивач із заявою про призначення пенсії звернувся засобами вебпорталу ПФУ за призначення йому пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, що підтверджується позовною заявою, відзивом відповідача на позовну заяву та насамперед рішенням №36 від 16.06.2023.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рішення про відмову в призначенні пенсії прийнятому відповідачем від 16.06.2023 №36, в якому зазначене наступне: відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області розглянуто заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 09.06.2023 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Результати розгляду: відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та скриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на 1 рік. Вік заявника 46 років. Страховий стаж роботи становить - 24 роки 09 місяців 24 днів, пільговий стаж по пост. 202 (25) - 02 роки 02 місяці 29 днів. Результати розгляду документів доданих до заяви: до страхового стажу зараховані всі періоди. До пільгового стажу не враховано періоди роботи згідно пільгових довідок №1/768 від 13.04.2023 - з 04.11.2002 по 25.01.2021, та №1/737 від 13.04.2023 - з 15.08.1994 по 06.05.1995, з 28.12.1998 по 15.03.1999, оскільки довідки не відповідають додатку №5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (наявний один підпис відповідальної особи). Працює. Відмовити в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу. Право на пенсійну виплату набуде 13.07.2034. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 16.06.2023 №36, а також не зарахування до його пільгового стажу за Списком №1 шахтарі «підземні», що дає право на пенсію на пільгових умовах: військової служби у складі ЗСУ, на яку позивач призваний з підземної гірничої професії, з 03.03.2022 по 29.03.2023 роки; роботи з 23.01.1995 по 06.05.1995 року електрослюсарем третього розряду підземним з повним робочим днем в шахті; з 28.12.1998 по 15.03.1999 року електрослюсар підземний третього розряду з повним робочим днем в шахті; з 04.11.2002 по 25.01.2021 року електрослюсар третього розряду підземний з повним робочим днем в шахті та електрослюсарем підземним четвертого розряду з повним робочим днем в шахті; час навчання в професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1991 по 17.01.1995 року (навчання в ПТУ №83 м. Білицьке Донецької області за професією електрослюсар підземний); періоду строкової військової служби в ЗСУ з 16.05.1995 по 22.11.1996 року, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень абз. 1 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з приписами абз. 3 п. 2 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058-IV.

З оскаржуваного рішення №36 від 16.06.2023 року вбачається, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на момент звернення передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV пільгового стажу.

Положеннями ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Судом установлено, що посади, на яких працював позивач у спірні періоди, віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, від 16.01.2003 року № 36 та від 24.06.2016 року № 461).

31.03.1994 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» Постанови КМУ № 202 так само включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Порядок підтвердження стажу роботи регулюється положеннями ст. 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788-ХІІ (які кореспондуються зі змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень пп. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Водночас, надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 дата заповнення 23.01.1995 року стосовно спірних періодів наявні такі записи:

- №1: з 01.09.1991 по 17.01.1995 року навчання в ПТУ №83 електрослюсар підземний 3 розряду;

- №2, №3: з 23.01.1995 по 06.05.1995 року - прийнятий електрослюсарем 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- №4, №5: з 16.05.1995 по 22.11.1996 року служба в збройних силах в/ч № НОМЕР_5 ;

- №6, №7: з 28.12.1998 по 15.03.1998 року прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті;

- №8: з 04.11.2002 по 31.03.2003 року прийнятий електрослюсарем 3 розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- №9: 01.04.2003 запис щодо реорганізації підприємства;

- №10: 01.01.2005 запис щодо реорганізації підприємства;

- №11: 01.06.2005 запис щодо реорганізації підприємства;

- №12: з 01.11.2006 переведений електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- №13: 01.11.2011 запис щодо реорганізації підприємства;

- №14: 02.09.2012 запис щодо реорганізації підприємства;

- №15, №16, №17, №18: записи підприємства щодо підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1;

- №19: 25.01.2021 звільнений за переведенням до ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток»;

- №20: 26.01.2021 прийнятий за переведенням електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті.

Записів щодо звільнення з останньої посади трудова книжка позивача не містить.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи за вказані вище періоди, які не мають дефектів їх вчинення.

Також на підтвердження спеціального трудового стажу позивачем до заяви були надані наступні уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній:

- Довідка №1/737 від 13.04.2023 складена ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день на підземних роботах з важкими та шкідливими умовами праці на виробництві по видобутку вугілля на «Шахті «Білицька» ВО по видобутку вугілля «Добропіллявугілля» з 15.08.1994 по 22.01.1995 виконував гірничі роботи за професією учень електрослюсаря підземний дільниця ВШТ-2; за період з 23.01.1995 по 06.05.1995 виконував гірничі роботи за професією електрослюсар підземний дільниця ВШТ-2; 06.05.1995 звільнений за призивом до лав в ЗС; за період з 28.12.1998 по 15.03.1999 виконував гірничі роботи за професією електрослюсар підземний дільниця УКТ; звільнений з 15.03.1999 року за власним бажанням. В даній довідці зазначено, що професія електрослюсар підземний відноситься до пільгової роботи передбаченої Списком №1 (розділ 1, підрозділ 1 позиція 1010100а), Постанова КМУ №162 від 11.03.1994, ч.3 ст.114 ЗУ №1058.

- Довідка №1/768 від 13.04.2023 складена ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», в якій зазначено, що позивач працював повний робочий день на роботах з важкими та шкідливими умовами праці на виробництві по видобутку вугілля у Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахті «Білицька» державної холдингової компанії «Добропіллявугілля», з 04.11.2002 по 25.01.2021 виконував гірничі роботи за професією електрослюсар підземний дільниця КТ звільнений 25.01.2021 за переведенням до ВП «Шахтоуправління «Добропільське ДП «Добропіллявугілля-видобуток». В даній довідці зазначено, що професія електрослюсар підземний відноситься до пільгової роботи передбаченої Списком №1 (розділ 1, підрозділ 1), Постанова КМУ №36 від 16.01.2003, Постанова КМУ №461 від 24.06.2016, ч.3 ст.114 ЗУ №1058.

Зі спірного рішення прийнятого відповідачем від 16.06.2023, після розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії, судом встановлено, що позивачу не було зараховано до його пільгового стажу періоди роботи: з 15.08.1994 по 06.05.1995 року; з 28.12.1998 по 15.03.1999 року; з 04.11.2002 по 25.01.2021 року, оскільки довідки не відповідають додатку №5 постанови КМУ №637 (наявний підпис відповідальної особи), вищезазначене також опосередковано підтверджується з наданого до справи розрахунку стажу позивача форми РС-право ППВП ПФУ станом на 16.06.2023, з якої вбачається, що позивачу були зараховані до його пільгового стажу тільки періоди роботи з 26.01.2021 по 01.03.2022 року та з 02.03.2022 по 24.04.2023 року.

Суд наголошує на тому, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Трудова книжка позивача містить записи про його роботу у спірні періоди зі шкідливими та важкими умовами праці, що дає йому право на зарахування цього періоду до його пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки пільговий стаж роботи підтверджений належно оформленим записами у трудовій книжці, суд вважає неправомірною відмову відповідача в зарахуванні вищенаведених періодів роботи до пільгового стажу позивача.

Стосовно зазначеного відповідачем у його спірному рішенні від 16.06.2023 стосовно зауважень щодо довідки не відповідають додатку №5, суд зауважує, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок видачі довідки про підтвердження стажу роботи для призначення пільгової пенсії. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних зазначених у довідці про підтвердження пільгового стажу.

Відсутність в такій довідці інших посадових осіб підприємства ким було видано цю довідку не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення довідки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні довідки.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці чи у довідці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 наступних періодів роботи: з 23.01.1995 по 06.05.1995 року, з 28.12.1998 по 15.03.1999 року та з 04.11.2002 по 25.01.2021 року на посаді електрослюсаря третього розряду підземного з повним робочим днем в шахті.

Щодо позовної вимоги стосовно зарахування позивачу до його пільгового стажу із розрахунку в період проходження ним військової служби у складі діючої армії Збройних Сил України один день служби за три, з 03.03.2022 по 29.03.2023, на яку позивач був призваний з підземної гірничої професії, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення №530 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення; участь у бойових діях у воєнний час, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

З системного аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17, від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17) та від 16.06.2020 року у справі №185/7049/16-а.

Суд зазначає, що на військову службу позивач був призваний з посади електрослюсаря підземного дільниці стаціонарного обладнання №4, що підтверджується насамперед наступними доказами: трудовою книжкою серії НОМЕР_4 , а саме записом №20: 26.01.2021 позивач прийнятий за переведенням електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем у шахті (робота за пільговою професією); довідкою №127 виданою ВП «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» від 24.04.2023, в якій зазначено, що позивач з 02.03.2022 увільнений від виробничої діяльності з призивом на військову службу під час мобілізації на особливий період зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на період проходження військової служби, з 19.07.2022 продовжити увільнення від виробничої діяльності з призивом на військову службу під час мобілізації на особливий період зі збереженням місця роботи, посади але без зарахування стажу на збереження щорічної відпустки на період проходження військової служби; довідкою виданою військовою частиною НОМЕР_6 від 29.03.2023 №40/2339 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно з якою позивач в період з 07.03.2022 по 11.04.2022, з 11.04.2022 по 05.11.2022 брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України; військовим квитком серії НОМЕР_7 та посвідченням учасника бойових дій виданим 31.08.2023.

З наявної в матеріалах справи довідки розрахунку форми РС-право ППВП ПФУ складеної по позивачу від 16.06.2023, з якої вбачається, що позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 було зараховано за період з 02.03.2022 по 24.04.2023 1 рік 1 місяць 0 днів.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а також те, що позивач був призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією з посади, що передбачає пільгову пенсію, та наведеними доказами встановлено факт безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно з якою позивач в період з 07.03.2022 по 11.04.2022, з 11.04.2022 по 05.11.2022. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до його пільгового стажу виходячи з кратності один місяць служби за три, саме період прийняття такої участі позивача у заходах зазначених та підтверджених довідкою: з 07.03.2022 по 11.04.2022, з 11.04.2022 по 05.11.2022.

Для захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період проходження ним військової служби з 07.03.2022 по 11.04.2022, з 11.04.2022 по 05.11.2022 до пільгового стажу позивача виходячи з кратності один місяць служби за три.

Період проходження позивачем служби в Збройних Силах України з 02.03.2022 по 29.03.2023 року (дату звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах) підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача без врахування кратності, оскільки доказів останнім прийняття безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України за період 02.03.2022 по 06.03.2022, та з 06.11.2022 по 29.03.2023 позивачем на адресу суду не надано, враховуючи, що відповідачем відповідно до довідки розрахунку страхового та пільгового стажу позивача форми РС-право ППВП ПФУ складеної від 16.06.2023 було зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №1 з 02.03.2022 по 24.04.2023, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно зарахування позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 періоду проходження ним строкової військової служби з 16.05.1995 по 22.11.1996 року, суд зазначає наступне.

Пунктом «в» частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що з урахуванням відомостей у трудовій книжці, запис №2: 23.01.1995 - позивач прийнятий електрослюсарем 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті, відповідно до запису №3 06.05.1995 позивач звільнений у зв`язку з призивом до Збройних Сил України, що також підтверджується довідкою №737 від 13.04.2023, в якій зазначено, що позивач за період з 23.01.1995 по 06.05.1995 року виконував гірничі роботи за професією електрослюсар підземний, дільниця ВШТ-2, що передбачено Списком №1 та був звільнений 06.05.1995 за призивом до лав в Збройні Сили.

Відповідно до наявного в матеріалах справи військового квитка позивача серії НОМЕР_7 яким підтверджується проходження військової строкової служби з 16.05.1995 по 22.11.1996 року.

Відповідачем відповідно до довідки розрахунку Форми РС-право від 16.06.2023, період проходження строкової військової служби позивача з 16.05.1995 по 22.11.1996 був йому зарахований тільки до його страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №1 зарахований не був.

Суд зауважує, що вищенаведеними доказами встановлено, що на момент призову на військову службу позивач був особою яка працювала за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язковий державне пенсійне страхування», таким чином підсумовуючи вищенаведене, відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача період проходження ним строкової військової служби, для поновлення порушених прав позивача, слід зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу передбаченого за Списком №1 період проходження ним строкової військової служби з 16.05.1995 по 22.11.1996 року.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо зарахування до його пільгового підземного стажу за спеціальністю час навчання в професійному-технічному навчальному закладі період з 01.09.1991 по 17.01.1995 року, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Відповідно до трудової книжки позивача, є належним чином зазначений запис №1 про те, що позивач з 01.09.1991 по 17.01.1995 року навчався в ПТУ №83 м. Білицьке Донецької області, в той же час з 15.08.1994 по 22.01.1995 року позивач виконував гірничі роботи за професією учень електрослюсаря підземний, дільниця ВШТ-2, що підтверджується довідкою №737 від 13.04.2023 виданою ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та довідкою №735 виданою ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 13.04.2023, в якій зазначено, що позивач під час роботи на шахті «Білицька» учнем електрослюсаря підземного з 15.08.1994 по 22.01.1995 отримував тарифну ставку електрослюсаря підземного, вищенаведене підтверджується також наявною копією диплома серії НОМЕР_8 виданого від 17.01.1995, в якому зазначено, що позивачу присвоєно кваліфікацію електрослюсаря підземного 3 розряду, машиніст електровозу підземного 3 розряду, вищенаведене опосередковано підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_7 де в графі «освіта» зазначено ПТУ №83 м. Білицьке в 1995 році електрослюсар підземний.

Враховуючи, що судом відповідно до вищезазначених висновків було встановлено необхідність відповідачу зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоди його роботи: з 23.01.1995 по 06.05.1995 на посаді електрослюсаря підземного 3 розряду, таким чином період навчання позивача з 01.09.1991 по 22.01.1995 року в ПТУ №83 підлягає також зарахуванню до його пільгового стажу за Списком №1.

Суд зауважує, що Рішення повинно містити чіткі і зрозумілі, а також з посиланням на правові норми, критерії оцінки трудової діяльності особи, що звернулась за призначенням пенсії. В рішенні пенсійного органу за загальним правилом повинно бути надано оцінку всім періодам роботи особи, що вказані в трудовій книжці позивача, оскільки і особа, і суд (якщо рішення пенсійного органу оскаржено) повинен чітко розуміти періоди і підстави, що зараховані/не зараховані для призначення пенсії.

Підсумовуючи все вищенаведене та встановлене при розгляді справи, суд вважає, що пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії відповідача від 16.06.2023 №36, прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №36 від 16.06.2023, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 09.06.2023 відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 09.06.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду по даній справі із зарахуванням до його пільгового стажу роботи за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 23.01.1995 по 06.05.1995 року, з 28.12.1998 по 15.03.1999 року та з 04.11.2002 по 25.01.2021 року на посаді електрослюсаря третього розряду підземного з повним робочим днем в шахті; період проходження військової служби з 16.05.1995 по 22.11.1996 року; період навчання з 01.09.1991 по 22.01.1995 року в ПТУ №83; період проходження військової служби за мобілізацією та прийняттям участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 07.03.2022 по 11.04.2022, з 11.04.2022 по 05.11.2022 до пільгового стажу виходячи з кратності один місяць служби за три.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Суд зауважує, що розгляд справи та надання оцінки діям відповідача проводився судом виключно у межах позовної заяви та розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком на підставі його заяви від 09.06.2023 та як наслідок прийнятого рішення відповідачем від 16.06.2023.

Таким чином, суд не надавав оцінки діям Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 06.10.2023 №36 (прийнятого за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 28.09.2023), так само і діям Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відповідно до рішення про відмову у призначенні пенсії від 29.05.2023 №36 (прийнятого за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 19.05.2023). Копії вищенаведених рішень були долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву у справі №200/5638/23.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно ч.8 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 08.10.2023, позивач за подання адміністративного позову сплатив 858,88 грн. судового збору.

Суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (адреса: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 16.06.2023 №36 та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () №36 від 16.06.2023 яким ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 09.06.2023 відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 09.06.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду по даній справі із зарахуванням до його пільгового стажу роботи за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи: з 23.01.1995 по 06.05.1995 року, з 28.12.1998 по 15.03.1999 року та з 04.11.2002 по 25.01.2021 року на посаді електрослюсаря третього розряду підземного з повним робочим днем в шахті; період проходження військової служби з 16.05.1995 по 22.11.1996 року; період навчання з 01.09.1991 по 22.01.1995 року в ПТУ №83; період проходження військової служби за мобілізацією та прийняттям участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 07.03.2022 по 11.04.2022, з 11.04.2022 по 05.11.2022 до пільгового стажу виходячи з кратності один місяць служби за три.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (адреса: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець