Справа № 600/4038/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4038/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправною і скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області з такими позовними вимогами:

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення "форма С" №05, яким до ОСОБА_1 1 застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 124,20 грн за порушення п.1 ст. 3 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із оскаржуваним податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки такі є протиправними, а тому на думку позивача підлягають скасуванню. Зокрема позивач посилався на те, що є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування з 01.06.2018 року та є платником єдиного податку 2 групи, не здійснює діяльність пов`язану з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, а тому відповідач не мав правових підстав для призначення фактичної перевірки.

Позивач посилалась на те, що згідно договору суборенди нежитлового приміщення від 02.01.2022 №СО/Е-06/02/01/2022 вона здійснює свою діяльність за адресою АДРЕСА_1 . В той же час, за цією ж адресою здійснює свою діяльність і суборендар фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , у якої наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №2102375.

На думку позивача, відповідачем проведено фактичну перевірку не у неї, а у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка здійснює діяльність в тому ж приміщенні, що і вона, та відповідно, має всі необхідні дозволи на продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Окрім цього, позивач посилалась не на зазначення відповідачем у наказі про призначення фактичної перевірки конкретних підстав для проведення такої, а тому призначення перевірки відбулось безпідставно, із прямим порушенням Закону і, як наслідок, тягне за собою скасування наслідків такої перевірки.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Хмельницькій області не погоджуючись із позовними вимогами подали до суду відзив на позовну заяву, в яких посилались на те, що позивач здійснюючи діяльність як платник єдиного податку, тобто будучи на спрощеній системі оподаткування, реалізувала підакцизні товари неправомірно.

Стосовно посилань позивача щодо ненадання доказів проведення перевірки у неї, відповідач зазначав, що проведення перевірки саме у позивача підтверджується наказом про проведення фактичної перевірки та актом, складеним за результатами такої перевірки. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_1 є платником єдиного податку (а.с. 14).

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі п.п.20.1.10, п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 та п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку СГ-фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , з 31.03.2022, тривалістю 10 діб.

Указану перевірку доручено провести управлінню податкового аудиту Головного управління ДПС у Хмельницькій області (а.с. 8).

За результатами фактичної перевірки, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області складено акт (довідку) фактичної перевірки від 07.04.2022 №1726/22-01-07-05/ НОМЕР_1 .

В ході перевірки встановлено:

1). факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: 29.03.2022 о 10 год. 20 хв. реалізовано пиво "Львівське 1715" за ціною 20 грн. 40 коп; 02.04.2022 о 18 год. 54 хв. реалізовано пиво "Закарпатське" за ціною 24 грн. 80 коп;

2). встановлено факт реалізації тютюнових виробів без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а саме: 02.04.2022 о 18 год. 54 хв. реалізовано тютюнові вироби "Sticks heets ruby fuse" за ціною 79 грн. 00 коп;

Факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій підтверджується чеками електронних платіжних засобів №30726 від 29.03.2022, №63814 від 02.04.2022 та чеками №463 від 29.03.2022, №462 від 02.04.2022.

3). вказані вище розрахункові операції проведені без застосування реєстратора розрахункових операцій, або програмного реєстратора розрахункових операцій, розрахункових документів, встановленої форми не надано.

4). встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, передбачених п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України - не можуть бути платниками єдиного податку І-ІІІ груп СГ, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

Таким чином, за результатами перевірки, відповідачем зафіксовано наступні порушення:

- п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- п.п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України ;

- ст. 15 закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального" (а.с. 9-10 на звороті).

На підставі, виявлених під час перевірки порушень, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форма С №05 від 09.05.2022, яким за порушення п. 1 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 124,20 грн (а.с. 11).

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (дал і- ПК України).

Положеннями ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1. ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач звертаючись до суду із цим позовом, фактично вважає, що контролюючим органом порушено процедуру призначення фактичної перевірки та проведення фактичної перевірки.

Порядок проведення фактичних перевірок контролюючими органами передбачений статтею 80 ПК України.

Згідно із п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).

Пунктом 81.1 ст.81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Отже, фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.

Суд встановив, що у наказі Головного управління ДПС у Хмельницькій області про проведення фактичної перевірки від 30.03.2022 №678-П підставою проведення фактичної перевірки, зазначено п.п.20.1.10, п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 та п. п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Виходячи із змісту наведених вище правових норм у їх сукупності, суд приходить до висновку, що не зазначення в наказі на проведення фактичної перевірки, на підставі яких саме відомостей (інформації) відповідач вирішив провести перевірку, не свідчить про незаконність та безпідставність перевірки, оскільки відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Крім того чинне законодавство не встановлює вимог щодо змісту та способу зазначення інформації в наказі на проведення фактичної перевірки.

Таким чином, суд відхиляє аргументи позивача, що у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення перевірки (податкового контролю) позивача на підставі наказу від 30.03.2022 №678-П, в якому відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки.

Поряд із цим, суд звертає увагу на те, що посадові особи відповідача були допущені до проведення перевірки, хоча суд наголошує на тому, що позивач, мав право їх не допускати, якщо вважав, що перевіряючі допустили порушення процедури проведення перевірки.

При цьому, суд наголошує, що якщо платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зазначений правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №804/1113/16 від 13.03.2018, по справі №807/2062/17 від 21.02.2019.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань позивача в обґрунтування позовної заяви на проведення фактичної перевірки не у неї, як зазначено у наказі від 30.03.2022 №678-П та акті перевірки, а у фізичної особипідприємця ОСОБА_2 , яка здійснює діяльність у тому ж приміщенні, що і позивач та має всі відповідні дозволи на продаж алкогольних напоїв, суд зазначає наступне.

Наказом від 30.03.2022 №678-П визначено проведення фактичної перевірки СГ- фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту акту (довідки) фактичної перевірки від 07.04.2022 №1726/22-01-07-05/ НОМЕР_1 вбачається, що такий складено за результатами перевірки господарської одиниці Супермаркет "Економ 06", що розташована за адресою Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Проспект Миру, 78, суб`єкта господарювання - ОСОБА_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , зареєстрованої у Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області.

Отже, як в наказі від 30.03.2022 №678-П, так і в акті (довідці) фактичної перевірки від 07.04.2022 №1726/22-01-07-05/ НОМЕР_1 контролюючим органом чітко визначено проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання - ОСОБА_1 , що здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, посилання позивача на те, що фактична перевірка проводилась не у неї, а у фізичної особипідприємця ОСОБА_2 , яка здійснює діяльність у тому ж приміщенні, що і позивач та має всі відповідні дозволи на продаж алкогольних напоїв, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи зазначене суд вважає, що порушень положень законодавства в частині наявності підстав та процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено.

Щодо встановлених порушень та прийнятого відповідачем на його підставі оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій від 09.05.2022 №05, суд зазначає наступне.

Як уже було встановлено судом вище, посадовими особами Головне управління ДПС у Хмельницькій області було проведено фактичну перевірку СГ- фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що здійснює діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами, виявленого під час перевірки порушення, а саме: п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстратора розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято оскаржуване рішення.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР, згідно преамбули якого, його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування;

4) забезпечувати цілісність пломб реєстратора розрахункових операцій та незмінність його конструкції та програмного забезпечення;

5) у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Так, матеріалами перевірки встановлено, факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: 29.03.2022 о 10 год. 20 хв. реалізовано пиво "Львівське 1715" за ціною 20 грн. 40 коп; 02.04.2022 о 18 год. 54 хв. реалізовано пиво "Закарпатське" за ціною 24 грн. 80 коп та факт реалізації позивачем тютюнових виробів без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а саме: 02.04.2022 о 18 год. 54 хв. реалізовано тютюнові вироби "Sticks heets ruby fuse" за ціною 79 грн. 00 коп.

Факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій підтверджується доданими до матеріалів справи, чеками електронних платіжних засобів №30726 від 29.03.2022, №63814 від 02.04.2022 та чеками №463 від 29.03.2022, №462 від 02.04.2022.

Проте, як встановлено перевіркою, вказані вище розрахункові операції проведені без застосування реєстратора розрахункових операцій, або програмного реєстратора розрахункових операцій.

В ході судового розгляду справи, позивачем жодним чином не обґрунтовано виявлене під час перевірки порушення. Суть його обґрунтувань зводиться лише до не здійснення нею діяльності пов`язаної з обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, оскільки вона перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.06.2018 та є платником єдиного податку 2 групи.

Однак, такі доводи позивача суд не бере до уваги, оскільки відомостями, зазначеним в акті перевірки та в матеріалах справи підтверджено факт реалізації позивачем алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій, та відповідно підтверджено проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій, або програмного реєстратора розрахункових операцій.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані докази суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

У відповідності до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то у суду відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Хмельницькій області, про визнання протиправною і скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Представник позивача - адвокат Марусяк Віталій Степанович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №410 від 21.05.2010).

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 А, м. Чернівці, 58013, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Пилипчука,17, ).

Суддя В.О. Григораш