Справа № 380/13669/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивачка просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №118 від 12.08.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 начальника кабінету (психологічна допомога) військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскаржуваний нею наказ прийнятий безпідставно, неправомірно та з порушенням порядку притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Вказує, що їй не надали жодного документу щодо процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також, вчиненого нею порушення військової дисципліни, яке проявилося у вигляді порушення розпорядку дня та неналежного виконання своїх службових обов`язків. Наголошує про не проведення відповідачем службового розслідування, а також те, що дисциплінарне стягнення повинно було накладено, не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення. Командирові відповідача стало відомо, на його думку, про вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення 30.07.2022, що підтверджується резолюцією на рапорті позивача. Таким чином, на переконання позивачки, кінцевий строк накладення дисциплінарного стягнення становить 09.08.2022. Тобто відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності після спливу встановленого строку. Таким чином, беручи до уваги те, що вказаний наказ винесений з порушенням вимог положень статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у зв`язку із чим підлягає скасуванню, як протиправний.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, де на спростування аргументів позивачки зазначає, що оскаржуваний наказ є правомірним, оскільки позивача у відповідності до законодавства притягнуто до дисциплінарної відповідальності за дисциплінарний проступок, а саме неналежне виконання службових обов`язків, а саме порушення субординації щодо начальника (командира), при цьому покликаючись виключно на норми положень Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.08.2022 №118 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», незважаючи на заходи, які вживаються командуванням військової частини НОМЕР_1 з підтримання належного рівня військової дисципліни та правопорядку, у тому числі під час виконання завдань із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій в період дії правового режиму воєнного стану, в окремих підрозділах військової частини продовжують мати місце випадки порушення військової дисципліни. З метою запобігання випадків порушення військової дисципліни у подальшому та відповідно до пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказано: п.1. за порушення військової дисципліни, яке проявилося у вигляді неналежного виконання своїх службових обов`язків та недотриманні субординації щодо безпосереднього начальника, на капітана ОСОБА_1 , начальника кабінету (психологічної допомоги) накласти дисциплінарне стягнення: «догана».

Вважаючи протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.08.2022 №118 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», позивачка звернулася з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до положень Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 №1934-XII, організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також Закон №2232 в редакції, чинній станом на існування спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.14 Закону №2232, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносини також врегульовані Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг та Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548- XIV (далі - Статут внутрішньої служби), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608.

Так, за приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Так, відповідно до вимог ст. 26 Статут внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Пунктом 87 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Відповідно до вимог ст.97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (ст.98 Дисциплінарного статуту).

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.08.2022 №118 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», за порушення військової дисципліни, яке проявилося у вигляді неналежного виконання своїх службових обов`язків та недотриманні субординації щодо безпосереднього начальника, на капітана ОСОБА_1 , начальника кабінету (психологічної допомоги) накладено дисциплінарне стягнення «догана».

Так із позовної заяви судом встановлено, що дисциплінарне стягнення на позивачку накладено за не проведення нею службового розслідування згідно рапорту №825 від 27.07.2022.

Зазначений рапорт був адресований начальнику хірургічного відділення із наступним змістом: « 27.07.2022 року о 21:47 з Курахівської ПХТ до Петропавлівки реанімобілем в стані медикаментозного сну на ШВЛ був доставлений поранений солдат ОСОБА_2 , який потребував проведення рентгенографії голови в двох проекціях, при виклику телефонним дзвінком лікаря рентгенолога ст. л-т м/с ОСОБА_3 , той відповів, що він не в госпіталі і прибуде через 15 хвилин. Телефонний дзвінок був здійснений о 21:49, лікар прибув в кабінет о 22:09. Час від поступлення до прибуття лікаря-рентгенолога поранений провів в реанімобілі на подвір`ї госпіталю разом з великою кількістю персоналу. Прийняти міри з недопущення в майбутньому таких ситуацій в роботі рентген-кабінету, що негативно впливає на якість надання медичної допомоги хворим та пораненим.»

Згідно резолюції на рапорті ТВО командира військової частини НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_4 28.07.2022 начальнику кабінету (психологічної допомоги) доручено проведення службового розслідування зазначених у рапорті обставин та доповісти про результати.

Згідно рапорту №837 від 29.07.2022 позивач надала доповідь командиру військової частини НОМЕР_1 з обґрунтуванням неправомірності такого наказу, а саме повідомила, що згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.10.2021 року №305 «Про затвердження інструкції з організації психологічного забезпечення особового складу Збройних Сил України», а саме п.1.11 «У зв`язку з особливостями професійної діяльності, яка вимагає довіри та конфіденційності, офіцери психологи не долучаються до проведення службових розслідувань, що стосуються військовослужбовців, з якими вони проводять заходи психологічного супроводу», та просила відсторонити її від проведення службового розслідування, який суперечить законодавству.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суду зазначає таке.

Так, відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №305 від 18.10.2021 року затверджено Інструкцію з організації психологічного забезпечення особового складу Збройних Сил України.

Згідно пункту 1.11 зазначеної Інструкції передбачено, що у зв`язку з особливостями професійної діяльності, яка вимагає довіри і конфіденційності, офіцери-психологи не залучаються до проведення службових розслідувань, що стосуються військовослужбовців, з якими вони проводять заходи психологічного супроводу.

Із посвідчення офіцера НОМЕР_2 судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, військову службу проходить на посаді начальника кабінету (психологічної допомоги) військової частини НОМЕР_1 .

Як видно із рапорту №825 від 27.07.2022 позивачці доручено провести службове розслідування зазначених у рапорті обставин, що стосуються військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , що прямо суперечить пункту 1.11 Інструкції з організації психологічного забезпечення особового складу Збройних Сил України.

Суд критично оцінює видане відповідачем розпорядження щодо проведення позивачкою службового розслідування всупереч вимог пункту 1.11 Інструкції з організації психологічного забезпечення особового складу Збройних Сил України.

В ході судового розгляду судом встановлено, що спірний наказ прийнято з порушенням ст.ст. 84-87 Дисциплінарного статуту, оскільки останній не містить причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини, характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Саме по собі покликання у спірному наказі на неналежне виконання позивачкою службових обов`язків та недотримання субординації не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за відсутності зазначення характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків тощо.

Відповідачем у спірному наказі не конкретизовано зміст неналежного виконання позивачкою службових обов`язків та не конкретизовано в чому саме проявилося недотримання субординації позивачкою.

Із спірного наказу неможливо встановити, коли саме (день, місяць, рік) позивачкою допущено неналежне виконання службових обов`язків та недотримання субординації, що унеможливлює суд перевірити дотримання відповідачем приписів пункту 97 Дисциплінарного статуту.

Крім того, оскаржуваний наказ прийнято без попереднього проведення службового розслідування, яке не є обов`язковим, проте суд зазначає, що під час проведення службового розслідування можливо було б встановити всі істотні факти вчинення позивачкою правопорушення.

З огляду на вказане, суд дійшов переконання, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.08.2022 №118 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» начальника кабінету (з психологічної допомоги) ОСОБА_1 , не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

У свою чергу, суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням зазначеного, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

З огляду на висновки суду про повне задоволення позову та встановлені КАС України правила розподілу судових витрат, понесені позивачем витрати на сплату судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської частини) від 12.08.2022 №118 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» начальника кабінету (психологічної допомоги) ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидор Н.Т.