Справа № 703/4938/23
Суддя: Крива Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/4938/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Смілі об`єднану справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова Володимира Петровича та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Попович В.М., звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із адміністративним позовом до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - ОСОБА_2 та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 447 від 29 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210-1 КУпАП України про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., а справу закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення та вирішити питання про розподіл судових витрат, шляхом стягнення понесених ним витрат по оплаті судового збору та витрат за надання правничої допомоги з начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П.

В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 29 вересня 2023 року начальником Черкаського РТЦК та СП полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 447 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що він не виконав вимоги указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію» і не з`явився за викликом (повісткою) до Черкаського РТЦК та СП, чим порушив ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 в червні 2023 року пройшов військово-лікарську комісію Черкаського РТЦК та СП і 28 серпня 2023 року отримав повістку № 2929 відповідно до якої повинен був з`явитися до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 28 вересня 2023 року для призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією, однак у строк, зазначений у повістці, в Черкаський РТЦК та СП не з`явився.

Не погоджуючись з вказаною постановою представник позивача зазначив, що на час винесення оскаржуваної постанови відповідач не встановив наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. На думку представника позивача, розгляд справи був проведений без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ним вказаного правопорушення.

Вказує, що згідно наказу ректора Українського державного університету імені Михайла Драгоманова № 1276 від 04 вересня 2023 року ОСОБА_1 з 05 вересня 2023 року зарахований студентом 1-го курсу денної форми здобуття освіти, факультет фізичного виховання, спорту і здоров`я. У зв`язку з перебуванням на навчанні, останній, 28 вересня 2023 року, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно отриманої раніше повістки. Однак, не маючи умислу на ухилення від прибуття за викликом, ОСОБА_1 добровільно з`явився до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки наступного дня, а саме 29 вересня 2023 року та надав працівникам Центру документи, що підтверджують зарахування його на навчання як студента очної форми здобуття освіти, а саме копію наказу ректора № 1276 від 04 вересня 2023 року. Зазначив також, що прибути до РТЦК та СП на дату зазначену у повістці, а саме 28 вересня 2023 року, ОСОБА_1 не мав можливості оскільки навчальний заклад своєчасно не надав йому копії документу, що підтверджує його статус як студента. Незважаючи на це начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , щодо ОСОБА_1 , складено протокол, на підставі якого в подальшому було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 447 від 29 вересня 2023 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 3400 грн.

Представник позивача зауважує, що в порушення вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та не було надано другий примірник протоколу, вказує, що протокол його довіритель підписав внаслідок здійснення на нього психологічного тиску працівниками РТЦ та СП, відтак ОСОБА_1 також був позбавлений права на отримання правової допомоги. Таким чином, розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП за неприбуття за викликом до Черкаського РТЦК та СП 28 вересня 2023 року, на переконання представника позивача, є необ`єктивним та упередженим.

Так, представник позивача вказує, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 не враховано пояснення позивача з приводу того, що він є студентом і 28 вересня 2023 року перебував на навчанні в місті Києві, на підтвердження чого останній надав квитки на проїзд. Стверджує, що позивач жодного разу не ухилявся від явки до РТЦК та СП за викликом, а саме в червні 2023 року пройшов військово-лікарську комісію та 29 вересня 2023 року добровільно з`явився до районного центру комплектування та соціальної підтримки разом з підтверджуючими документами про причину неявки та наявністю підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, оскільки, відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно- технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, відтак на переконання представника позивача, ОСОБА_3 , являючись здобувачем фахової вищої освіти в Українському університеті імені ОСОБА_4 , не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та на особливий період.

Водночас, на думку представника позивача, докази, зазначені в оскаржуваній постанові, є неналежними, що виключає наявність самої події адміністративного правопорушення і винуватість позивача. Так, із доказів, які підтверджують винуватість позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, зазначених у постанові № 447 від 29 вересня 2023 року вважає, що пояснення військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , не можна приймати до уваги, оскільки останній є працівником РТЦК та СП, а значить перебуває в підпорядкуванні особи, яка виносить постанову та є зацікавленим. Окрім того, повістку, якою позивача було повідомлено про явку до РТЦК та СП також вважає неналежним доказом, оскільки така не містить особистого підпису керівника РТЦК та СП, натомість замість особистого підпису останнього на повістці проставлено факсиміле. Крім того в повістці відсутня дата її видачі. Зазначив також, що відомості про ОСОБА_2 як представника та/або підписанта в Реєстрі відсутні, відтак вважає, що останній не має права підписувати будь-які документи у тому числі постанови та повістки.

Представник позивача також вказує, що 29 вересня 2023 року начальником Черкаського РТЦК та СП полковником ОСОБА_2 була винесена ще одна постанова про адміністративне правопорушення № 449 відносно ОСОБА_1 , якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що останній не повідомив про факт зарахування його студентом Українського державного університету імені ОСОБА_4 , чим порушив підпункт 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487.

З наведеного вбачається, що 29 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 одночасно складено та розглянуто два матеріали про адміністративні правопорушення, а саме за ч.2 ст.210 та за ч.2 ст.210-1 КУпАП. Результатом розгляду вказаних матеріалів є винесення одним і тим же органом (посадовою особою) двох окремих постанов з накладенням стягнення у виді штрафу.

Однак, враховуючи, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 складені відносно однієї особи та знаходилися в провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП дані матеріали підлягали об`єднанню в одне провадження та накладенню одного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з вчинених. Натомість, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210-1 КУпАП та за ч.2 ст.210 КУпАП розглянуто окремо та винесено дві окремі постанови за № 447 та № 449, що не відповідає вимогам КУпАП.

Наведені обставини у своїй сукупності, на думку представника позивача, вказують на те, що постанова за справою про адміністративне правопорушення за № 447 (як і постанова № 449) є неправомірною, прийнятою не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при винесені оскаржуваної постанови.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, від імені якого діє представник адвокат Попович В.М., звернувся до суду з позовом про скасування вказаної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та просив стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду від 12 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, судовий розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу надано строк для надання відповіді на відзив, а відповідачу для надання заперечень на відповідь на відзив.

Крім того, ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Попович В.М., звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із адміністративним позовом до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - ОСОБА_2 та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 449 від 29 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210 КУпАП України про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., а справу закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення та вирішити питання про розподіл судових витрат, шляхом стягнення понесених ним витрат по оплаті судового збору та витрат за надання правничої допомоги з начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П.

В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 29 вересня 2023 року начальником Черкаського РТЦК та СП полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 449 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що він не виконав вимоги підпункту 8 пункту 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі Порядок).

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 по 29 вересня 2023 року особисто не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що з 04 вересня 2023 року є студентом Українського державного університету імені Михайла Драгоманова.

Не погоджуючись з вказаною постановою представник позивача вказує, що нормативний акт, порушення якого інкриміновано ОСОБА_1 , а саме пункт 1 Порядку взагалі не містить підпунктів, а також не містить положень про обов`язок військовослужбовців повідомляти про зміну персональних даних у 7-денний строк. Натомість обов`язок військовослужбовців повідомляти РТЦК та СП про зміну в персональних даних закріплений пунктом 23 Порядку.

Крім того зауважив, що позивач проінформував РТЦК та СП про зарахування його студентом університету ОСОБА_6 одразу як отримав підтверджуючі документи, а саме копію наказу ректора Українського державного університету імені Михайла Драгоманова № 1276 від 04 вересня 2023 року він отримав в ректораті ВУЗу 28 вересня 2023 року Вказану копію наказу про зарахування на навчання позивач особисто надав до РТЦК та СП, з`явившись 29 вересня 2023 року. Крім того, 06 жовтня 2023 року останній надав до РТЦК та СП довідку за формою-20 за №1012 від 04 жовтня 2023 року щодо проходження ним навчання на денному відділенні університету, яку отримав 05 жовтня 2023 року.

Таким чином, вважає, що позивач належно проінформував РТЦК та СП про зарахування його студентом університету ОСОБА_6 одразу після отримання ним підтверджуючих документів.

Представник позивача зауважує, що в порушення вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та не було надано другий примірник протоколу, вказує, що протокол його довіритель підписав внаслідок здійснення на нього психологічного тиску працівниками РТЦ та СП, відтак ОСОБА_1 також був позбавлений права на отримання правової допомоги. Таким чином, на переконання представника позивача, розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП є необ`єктивним та упередженим.

Водночас, на думку представника позивача, докази, зазначені в оскаржуваній постанові, є неналежними, що виключає наявність самої події адміністративного правопорушення і винуватість позивача. Так, із доказів, які підтверджують винуватість позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП, зазначених у постанові № 449 від 29 вересня 2023 року вважає, що пояснення військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , не можна приймати до уваги, оскільки останній є працівником РТЦК та СП, а значить перебуває в підпорядкуванні особи, яка виносить постанову та є зацікавленим. Також, звертає увагу, що ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень в силу ст. 63 Конституції України при складенні протоколу, однак на цей доказ начальник Черкаського РТЦК та СП не посилається у постанові № 449, як і на сам протокол про вчинення адміністративного правопорушення, що призвело до неповноти розгляду даної справи.

Звертає увагу на правосуб`єктність начальника Черкаського РТЦК та СП, який виніс постанову № 449 від 29 вересня 2023 року. Зокрема, на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, такий державний орган/установа як Черкаський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в Реєстрі відсутній. Відтак вважає, що постанова № 449 від 29 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП підписана неуповноваженою особою, оскільки відповідний запис про неї як представника відсутній в Реєстрі, як і запис про сам орган/установу, яку очолює полковник ОСОБА_2 .

Зазначив також, що 29 вересня 2023 року щодо ОСОБА_1 одночасно складено та розглянуто два матеріали про адміністративні правопорушення, а саме за ч.2 ст.210 та за ч.2 ст.210-1 КУпАП. Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП дані матеріали підлягали об`єднанню в одне провадження та накладенню одного стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з вчинених. Однак, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210-1 КУпАП та за ч.2 ст.210 КУпАП розглянуто окремо та винесено дві окремі постанови за № 447 та № 449, що не відповідає вимогам КУпАП.

Наведені обставини у своїй сукупності, на думку представника позивача, вказують на те, що постанова за справою про адміністративне правопорушення за № 449 (як і постанова № 447) є неправомірною, прийнятою не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при винесені оскаржуваної постанови.

Посилаючись на вказані обставини, позивач, від імені якого діє представник адвокат Попович В.М., звернувся до суду з позовом про скасування вказаної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та просив стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги.

Вказана позовна заява надійшла до суду через підсистему «Електронний суд» 06 жовтня 2023 року та згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 09 жовтня 2023 була передана на розгляд судді Прилуцькому В.О., справі присвоєно номер 703/4944/23, провадження 2-а/703/26/23.

Ухвалою судді від 10 жовтня 2023 року задоволено заяву про самовідвід судді Прилуцького В.О. у вказаній справі номер 703/4944/23 за позовом ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П. та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 449 від 29 вересня 2023 року, а справу передано до канцелярії суду для визначення автоматизованою системою документообігу іншого судді у порядку, встановленому ст. 31 КАС України для її розгляду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2023 року вказана цивільна справа номер 703/4944/23 передана на розгляд судді Криві Ю.В.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду від 12 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, судовий розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачу надано строк для надання відповіді на відзив, а відповідачу для надання заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач правом на надання відзиву на позов у справі № 703/4944/23 не скористався.

10 листопада 2023 року від представника відповідача - начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 у справі № 703/4938/23, в якому відповідачем викладено заперечення проти позову, а також заявлено клопотання про закриття провадження у справі № 703/4938/23 за позовом ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - ОСОБА_2 та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення з підстав, визначених у п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Ухвалою судді від 27 грудня 2023 року клопотання представника відповідача - начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П. про закриття провадження у справі № 703/4938/23 - залишено без розгляду.

Крім того, у направленому на адресу суду відзиві начальник Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтов В.П., заперечуючи проти заявлених позовних вимог, просив у разі встановлення судом відсутності підстав для закриття провадження у справі, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення наведені у відзиві представника відповідача зводяться до такого.

Так, представник відповідача вказує, що навчання в університеті не звільняло ОСОБА_1 від виконання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а адміністрація університету не може перешкоджати явці військовозобов`язаного до ТЦК та СП відповідно до врученої йому повістки. Навпаки, за наявності у студента повістки, адміністрація університету зобов`язана забезпечувати його своєчасне прибуття в РТЦК та СП.

Крім того зазначив, що твердження позивача про те, що 28 вересня 2023 року він перебував на навчанні є бездоказовим, оскільки під час складання протоколу ОСОБА_1 повідомив, що працює менеджером в ТОВ «Політехніка»; правильність складення протоколу засвідчено його підписом, в протоколі відсутні заяви і клопотання щодо помилок в анкетних даних. Згідно з усними поясненнями ОСОБА_1 , робота не перешкоджає його навчанню, оскільки він навчається дистанційно.

Представник відповідача також наголошує, що та обставина, що після вступу до університету ОСОБА_1 набув право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, не звільняла його від виконання вимог ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме з`явитись до ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманій ним повістці.

Вважає твердження позивача про недостовірність пояснень військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 явно надуманими. Зауважив, що поясненнями вказаного свідка ОСОБА_8 підтверджується обставина, що 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 одержав повістку на відправку № 2929, разом з тим вказана обставина не заперечуються позивачем. Зазначена повістка була вилучена у ОСОБА_1 під час складання протоколу і приєднана до справи. Факт неприбуття за повісткою ОСОБА_1 визнав як в наданих ним поясненнях по адміністративній справі, так і в позовній заяві, та суду надав додаткові докази обставин неприбуття. Твердження позивача про відсутність у повістці підпису керівника Черкаського РТЦК та СП вважає голослівним. Крім того, вважає, що не отримання ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення не впливає на законність оскаржуваної постанови, оскільки йому було надано можливість зробити фотокопію протоколу на мобільний телефон. Надуманим вважає також твердження позивача, що постанова № 447 є незаконна, оскільки містить неналежний відтиск печатки ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідно до вимог ч. 9 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу. Оскаржувана постанова містить такий підпис. Натомість ст. 283 КУпАП не містить вимог щодо наявності на постанові відтиску печатки, наявність чи відсутність відтиску будь-якої печатки не впливає на законність постанови.

На спростування твердження представника позивача щодо порушення ч. 2 ст. 36 КУпАП при розгляді справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, представник відповідача вказав, що начальник Черкаського РТЦК та СП не розглядав одночасно справи про два вчинених ОСОБА_1 правопорушення. Між розглядом справ № 447 і № 449 щодо ОСОБА_1 відбувся розгляд справи № 448 щодо іншої особи, а порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП було виявлене після винесення постанови у справі № 447.

Таким чином, представник відповідача вважає, що уповноваженою особою Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки належним чином виявлено та зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та розглянуто справу про адміністративне правопорушення. Натомість, позивачем не наведено жодних належних та допустимих, достатніх доказів на спростування позиції відповідача, якою він керувався при притягненні особи до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача - начальник Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтов В.П. вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та невмотивованими, відтак просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

20 листопада 2023 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив у справі № 703/4938/23, в якій представник позивача, скориставшись правом передбаченим відповідно до ст. 163 КАС України, виклав свої заперечення на доводи представника відповідача, викладені ним у відзиві. Так, представник позивача просив відхилити заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, як необґрунтовані.

Зауважує, що підставою поданого ОСОБА_1 позову є саме недоведеність суб`єктом владних повноважень його вини у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. Наголошує, що позивач погоджується з тим, що він зобов`язаний прибути за викликом до РТЦК та СП, адже він законослухняний громадянин і виконує вимоги нормативних актів, які мають силу закону. Так, ОСОБА_1 прибув за викликом до Черкаського РТЦК та СП 29 вересня 2023 року, тобто одразу ж наступного дня після отримання підтверджуючих документів про зарахування на навчання як студента очної форми здобуття освіти, які надають право на отримання відстрочки за призовом у зв`язку з мобілізацією. Вказує, що позивач не мав та не має умислу на ухилення від прибуття за викликом, від своєчасно та добровільно з`являвся за кожним викликом до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, однак прибути до РТЦК та СП саме 28 вересня 2023 року за повісткою №2929 не мав можливості оскільки ВУЗ своєчасно не надав копії документів, що підтверджують його статус як студента. Відтак, на переконання представника позивача оскаржувана постанова не містить даних щодо наявності форми вини та умислу на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. З огляду на вказане, відповідач мав увесь обсяг повноважень на встановлення всіх обставин справи, в тому числі вини особи, яка притягається до відповідальності.

Щодо порушення вимог статті 36 КУпАП при розгляді двох адміністративних матеріалів відносно позивача, представник позивача, незважаючи на заперечення представника відповідача-1, все ж таки наполягає на тому, що даний факт мав місце. Так, в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14:00 год. 29 вересня 2023 року, а в протоколі за ч. 2 ст. 210 КУпАП - о 14:50 год. цього ж дня. Відтак, на думку представника позивача вказане свідчить про те, що відповідач-1 мав змогу об`єднати дві справи в одне провадження так як спершу були складені саме протоколи. Відтак, на думку представника позивача, заперечення представника відповідача проти доводів позивача щодо порушення вимог статті 36 КУпАП під час винесення рішення у справі № 447 не спростовують факту наявності неправильного застосування відповідачем-1 норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

На переконання представника позивача, розгляд відповідачем-1 справи з винесенням постанови № 447 від 29 вересня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП в зв`язку з неприбуттям за викликом до Черкаського РТЦК та СП 28 вересня 2023 року є необ`єктивним та упередженим, а постанова за справою про адміністративне правопорушення за № 447, як і постанова № 449 є неправомірною, прийнятою не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце неправильне застосування відповідачем-1 норм матеріального права та порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови. Крім того, оскільки ОСОБА_1 є здобувачем фахової вищої освіти в Українському університеті імені Михайла Драгоманова, він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та на особливий період.

Таким чином представник позивача вказав, що враховуючи, що при оформленні матеріалів справи уповноваженою особою відповідача не дотримано вимог Закону, не сформульовано склад адміністративного правопорушення, за яким складено протокол відносно позивача, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його винуватості, що в своїй сукупності вказує на недоведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП України, а відтак, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову № 447 від 29 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210-1 КУпАП України про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., а справу закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення та вирішити питання про розподіл судових витрат, шляхом стягнення понесених ним витрат по оплаті судового збору та витрат за надання правничої допомоги з начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П.

Крім того, у вказаній відповіді на відзив представником позивача заявлено клопотання про об`єднання справи № 703/4938/23 за позовом ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П. та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 447 від 29 вересня 2023 року в одне провадження зі справою № 703/4944/23 за позовом ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - ОСОБА_2 та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 449 від 29 вересня 2023 року.

Ухвалою судді від 27 грудня 2023 року клопотання представника позивача адвоката Поповича В.М. про об`єднання справ в одне провадження задоволено, адміністративну справу № 703/4938/23 за позовом ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - ОСОБА_2 та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 447 від 29 вересня 2023 року об`єднано в одне провадження для спільного розгляду і вирішення позовних вимог з адміністративною справою № 703/4944/23 за позовом ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П. та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанови № 449 від 29 вересня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення. Присвоєно об`єднаним справам загальний номер № 703/4938/23.

22 листопада 2023 року від представника позивача адвоката Поповича В.М. до суду у справі №703/4938/23 та в справі №703/4944/23, які в подальшому були об`єднані судом в одне провадження, надійшло клопотання про залучення в якості співвідповідача Міністерства оборони України.

Ухвалою судді від 27 грудня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Поповича В.М. про залучення в якості співвідповідача Міністерства оборони України у об`єднаній адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - ОСОБА_2 та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною та скасування постанов про адміністративні правопорушення - відмовлено.

04 грудня 2023 року від представника відповідача - начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова В.П. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив у справі № 703/4938/23, в якому відповідачем викладено заперечення проти позову, аналогічні тим, що викладені ним у відзиві на позовну заяву.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Судом встановлено, що 29 вересня 2023 року начальником Черкаського РТЦК та СП полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 447 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що останній не виконав вимоги указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та «Про загальну мобілізацію» та не з`явився за викликом (повісткою) до Черкаського РТЦК та СП. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 28 червня 2023 року пройшов військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28 серпня 2023 року ОСОБА_1 отримав повістку на відправку № 2929, відповідно до якої повинен був з`явитися до цього РТЦК та СП на 09 годину 28 вересня 2023 року для призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією, однак у строк, зазначений у повістці, в ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, чим порушив обов`язок, визначений ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (Т.1 а.с. 28).

Крім того, 29 вересня 2023 року начальником Черкаського РТЦК та СП полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 449 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що останній до 29 вересня 2023 року особисто не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він з 04 вересня 2023 року є студентом Українського державного університету імені Михайла Драгоманова, чим не виконав вимоги підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, оскільки про зміну цих персональних даних належало повідомити Черкаський РТЦК та СП в семиденний строк (Т.1 а.с. 29, Т.2 а.с. 13).

Частиною першою ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

З досліджених матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 25 жовтня 2000 року Володарським РВ УМВС України в Донецькій області позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в смт. Володарське Володарського району Донецької області, є громадянином України, має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 та (Т.1 а.с.25-26), та згідно довідки № 7118- від 29 березня 2022 року взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 (Т.1 а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у 2023 році вступив на навчання до Українського державного університету імені Михайла Драгоманова на факультет фізичного виховання, спорту і здоров`я (за денною формою), на теперішній час здобуває освіту за спеціальністю «017 Фізична культура і спорт (Здоров`я людини і фізична рекреація)», період навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2025 року за кваліфікаційним рівнем «Магістр», що підтверджується копією наказу про зарахування на навчання №1276 від 04 вересня 2023 року з додатком, копією довідки Українського державного університету імені Михайла Драгоманова б/н та довідкою № 1012 від 04 жовтня 2023 року, роздруківкою студентського квитка із за стосунку «Дія» серії НОМЕР_2 (Т. 1 а.с. 16,17,22-24).

З 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними Указами Президента України та діє по даний час.

Поняття «воєнний стан» охоплює особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (зі змінами) мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

В цьому ж Законі визначено поняття «особливий період» як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, котрий настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Верховний Суд у листі від 13.07.2018 р. № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію".

24 лютого 2022 року Указами Президента України № 64/2022 введений в Україні воєнний стан, № 65/2022 в Україні оголошена загальна мобілізація.

Тобто, на дату винесення оскаржуваних постанов в Україні діяв особливий період, який продовжує діяти на даний час.

Згідно з ч. 2 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (зі змінами) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч. 3 ст. 1 Закону від 25.03.1992 № 2232-XII).

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (ч.7ст.1 Закону від 25.03.1992 № 2232-XII).

Згідно з ч.10 ст. 1 Закону від 25.03.1992 № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з положеннями ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Позивач є здобувачем вищої освіти (студентом денної форми навчання в університеті), тому має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Водночас надання такої відстрочки не виключає ОСОБА_1 з категорії військовозобов`язаних, не припиняє його перебування на військовому обліку. Отже, наявність у позивача права на таку відстрочку не звільняє його від виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відтак,позивач зобов`язаний виконувати військовий обов`язок згідно зі ст.65 Конституції України, в тому числі на ОСОБА_1 покладені обов`язки,визначені ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. ОСОБА_1 оскаржує до адміністративного суду рішення (у формі постанов) начальника Черкаського РТЦК та СП ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 не оскаржує в цьому процесі бездіяльності начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тому суд у цьому рішенні не надає правової оцінки таким фактичним обставинам.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1, 211 КУпАП: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом п.7 названого Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

У силу п.12 згаданого Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Із наданої відповідачем копії протоколу б/н від 29 вересня 2023 року вбачається, що він складений в присутності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП за те, що останній не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 годину 28 вересня 2023 року для призову на військову службу у зв`язку з мобілізацією, у строк, зазначений у повістці.

Із змісту протоколу також встановлено, що ОСОБА_1 порушив обов`язок, визначений ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим, що не прибув за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений термін у повістці. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис у протоколі.

На підставі вказаного протоколу постановою №447 від 29 вересня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та полягало у неприбутті за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановлений в повістці термін, із накладенням стягнення у виді штрафу в межах санкції статті у розмірі 3400 грн., яку ОСОБА_1 отримав особисто, про що свідчить особистий підпис останнього у оскаржуваній постанові.

Крім того, згідно копії протоколу б/н від 29 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 до 29 вересня 2023 року особисто не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він з 04 вересня 2023 року є студентом Українського державного університету імені Михайла Драгоманова, чим не виконав вимоги підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, оскільки про зміну цих персональних даних належало повідомити ІНФОРМАЦІЯ_2 в семиденний строк. Таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу постановою №449 від 29 вересня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП, та полягало у неповідомленні про зміну персональних даних в семиденний строк, із накладенням стягнення у виді штрафу в межах санкції статті у розмірі 850 грн., яку ОСОБА_1 отримав особисто 29 вересня 2023 року, про що свідчить особистий підпис останнього у оскаржуваній постанові.

Норми ч. 2 ст. 210 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за повторне протягом року порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період. Санкція ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачає застосування до винної особи адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в грошовому вираженні від 850,00 грн. до 1700,00 грн.).

Норми ч.2 ст.210-1 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за повторне протягом року порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період. Санкція ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачає застосування до громадян адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі від 200 до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в грошовому вираженні від 3400,00 грн. до 5100,00 грн.).

За змістом оскаржуваних постанов кваліфікуючою ознакою вчинених адміністративних правопорушень є порушення правил військового обліку та порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

В матеріалах справи наявна копія повістки на відправку № 2929 військовозобов`язаному (солдату) ОСОБА_1 про необхідність прибуття до Черкаського РТЦК та СП 28 вересня 2023 року о 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 . Повістка підписана начальником Черкаського РТЦК та СП полковником ОСОБА_9 та скріплена відбитком печатки(а. с.27 - зворот).

Факт отримання повістки підтверджує в позовній заяві і сам позивач.

Суд не бере до уваги доводи позивача, що він відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оскільки 04 вересня 2023 року вступив до закладу вищої освіти «Український державний університет імені Михайла Драгоманова», де навчається на першому курсі освітнього ступеня «магістр» денної форми навчання.

Так, відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Разом з тим, згідно п.8 Додатку 2 до порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022р.№1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, позивач був зобов`язаний в семиденний строк з моменту зарахування на навчання повідомити про це орган, де він перебував на військовому обліку.

Однак, довіку про навчання, що підтверджує право призовника на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, надано позивачем до Черкаського РТЦК та СП лише 29 вересня 2023 року, чим порушено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. №1487.

При цьому, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що довідка про навчання в Українському державному університеті імені ОСОБА_4 не могла бути отримана ним раніше з незалежних від нього причин.

Суд не заперечує того, що за певних умов на момент виникнення спірних правовідносин не підлягали призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, студенти очної форми навчання.

Однак, суд враховує, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач, будучи належним чином повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 09 годину 28 вересня 2023 року за повісткою на відправку, був не згідний із мобілізацією та звертався із відповідною заявою до відповідачів до часу визначеного у повістці на відправку, як і не містять доказів, що позивач у встановлений законом семиденний термін повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про зарахування його на навчання до вищого навчального закладу за денною формою навчання.

Суд також наголошує, що аналіз наведених вище законодавчих і підзаконних актів свідчить про те, що військова служба з моменту її початку покладає на її учасників (військовослужбовця та держави) велике коло взаємних прав та обов`язків матеріального, та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше.

Крім того, суд відхиляє доводи позивача про те, що нормативний акт, порушення якого інкриміновано ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові № 449 від 29 вересня 2023 року, а саме те, що пункт 1 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, взагалі не містить підпунктів, а також не містить положень про обов`язок військовослужбовців повідомляти про зміну персональних даних у 7-денний строк.

Суд констатує, що обов`язок військовослужбовців повідомляти про зміну персональних даних у 7-денний строк закріплений як пунктом 23 Порядку так і підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487. Відтак порушення правил військового обліку, що інкриміновано позивачу кваліфіковано вірно.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо порушення особою, уповноваженою на розгляд справ про адміністративні правопорушення положень ч.2 ст.36 КУпАП як підставу для задоволення вказаного позову, оскільки доказів того, що позивачем було заявлено клопотання про об`єднання справ про притягнення його до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять та сторонами не надано.

Вищевикладене повністю спростовує доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210 та ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Інші доводи позивача не спростовують висновків суду, оскільки не підтверджуються будь-якими належними доказами і не можуть слугувати беззаперечним доказом неправомірних дій відповідачів, а тому суд їх розцінює як намагання позивача ухилитись від відповідальності за дані порушення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною другою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

Разом з тим, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, які викладені ним у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним інкримінованих адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, суд вбачає у діяннях ОСОБА_1 порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, вчинене в особливий період (таке діяння може бути кваліфіковане за ч.2 ст. 210 КУпАП), та порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період (таке діяння може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП). За таких обставин, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позиції позивача щодо скасування оскаржуваних постанов та закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 210 та ч. 2 ст. 210-1 КУпАП доведена та у начальника Черкаського РТЦК та СП були наявні правомірні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, останній діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а надані суду докази повністю підтверджують порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та порушення правил військового обліку, вчинені в особливий період, а тому спірні постанови винесені з дотриманням вимог встановлених КУпАП та скасуванню не підлягають.

У справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого місцевий загальний суд (як адміністративний) може ухвалити одне з рішень, передбачених ч.3 ст. 286 КАС України, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення (п.1 ч.3 ст.286 КАС України).

З огляду на це, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та залишає позовну заяву без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач заявив про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору (за подання двох позовних заяв з вимогами немайнового характеру) та про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги.

Стороною відповідача не заявлено про наявність судових витрат у об`єднаній справі № 703/4938/23.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача судом задоволені не були, підстави для відшкодування позивачеві понесених ним витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, відсутні. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 8, 19, 62, 64, 68 Конституції України, ст. 2, 5, 6, 7, 19, 132, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 286 КАС України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - Старовойтова Володимира Петровича та Черкаського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративні правопорушення - відмовити.

Судові витрати в справі віднести на рахунок позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ю. В. Крива