Справа № 500/7571/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7571/23

25 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через представника адвоката Світлика Олега Мирославовича, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ч.4 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка оформлена рішенням за №42 від 10.05.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до ч.4 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 період роботи з 01.07.1988 по 01.08.2002 та з 02.09.2005 по 14.06.2011 в Тернопільському академічному обласному театрі актора і ляльки та призначити пенсію за вислугу років відповідно до ч.4 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, з дати звернення 03 травня 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, оскільки мав необхідний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 10.05.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач вказав про відсутність необхідного пільгового стажу (25 років). До стажу роботи за вислугу років позивачу не зараховано періоди роботи з 01.07.1988 по 01.08.2002 та з 02.09.2005 по 14.06.2011, оскільки накази №24- К, №25-К, №26-К, №27-К від 03.04.2023 потребують уточнення первинними документами, так як зміни в наказах за минулі роки здійсненні у 2023 році.

Позивач зазначає, що неналежне оформлення трудової книжки уповноваженою особою закладу, у якому він працював, не робить такі записи не правдивими, сам позивач не може зазнавати негативних наслідків у зв`язку з цим, а відповідач не був позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці

Позивач вважає відмову у призначенні пенсії протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.11.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву.

12.12.2023 від відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що позивач звертався за місцем свого проживання до Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви, за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 року за № 359/35961 структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 10.05.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу (25 років). До стажу роботи за вислугу років позивачу не зараховано періоди роботи з 01.07.1988 по 01.08.2002 та з 02.09.2005 по 14.06.2011, оскільки накази №24- К, №25-К, №26-К, №27-К від 03.04.2023 потребують уточнення первинними документами, так як зміни в наказах за минулі роки здійсненні у 2023 році.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 03.05.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви, за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.03.2021 року за № 359/35961 структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду вказаної заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 10.05.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відмовлено з підстав відсутності необхідного стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

При цьому, у рішенні вказано, що такий стаж позивача становить 11 років 1 місяць. До стажу роботи за вислугу років позивачу не зараховано періоди роботи з 01.07.1988 по 01.08.2002 та з 02.09.2005 по 14.06.2011, оскільки накази №24- К, №25-К, №26-К, №27-К від 03.04.2023 потребують уточнення первинними документами, так як зміни в наказах за минулі роки здійсненні у 2023 році (арк.справи 8).

Про прийняття зазначеного рішення позивача проінформовано листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-02145/20738 від 16.05.2023

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Так, відповідно до частини четвертої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів за наявності стажу творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пенсія за вислугу років призначається та виплачується при звільненні з роботи, яка дає право на таку пенсію.

Пенсії для осіб, визначених цією частиною, до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 затверджено, крім іншого, Перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку.

При цьому, 14 березня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №161, якою внесені зміни до Переліку посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 583, і назву Переліку доповнено словами "незалежно від віку".

Після внесених змін, згідно з п. 1 Переліку право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, мають за наявності стажу творчої діяльності на посадах, передбачених у цьому пункті, не менше 20 років, артисти цирків і концертних організацій, зокрема гімнасти та еквілібристи, які виконують номери жанрів циркового мистецтва, що дають право на пенсію за вислугу років.

Отже, передумовою призначення пенсії за вислугою років артистам театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств, колективів незалежно від віку є наявність таких обставин: робота на відповідній посаді та наявність відповідного стажу, а саме не менше 20 років.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Постанова № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 , заповнену 30.03.1988 та встановлено, що в ній, серед іншого, містяться такі записи:

- 01.07.1988 прийнятий в Тернопільський обласний театр ляльок на посаду актора ІІ категорії;

- 13.09.1991 присвоєно І категорію артиста;

- 18.04.1994 присвоєно вищу категорію артиста;

- 18.09.1997 призначений на посаду актора вищої категорії театру актора і ляльки в порядку переведення з реорганізованого театру;

- 13.11.1997 встановлено категорію ведучий майстер сцени;

- 01.08.2002 звільнений з роботи за згодою сторін;

- 02.09.2005 призначений на посаду актора І категорії в Тернопільський обласний театр актора і ляльки;

- 10.11.2010 присвоєно вищу категорію артиста-ляльковода;

- 15.06.2011 переведений на першу категорію артиста-ляльковода;

- 03.06.2013 присвоєно вищу категорію артиста-ляльковода;

- 31.01.2017 припинено безстроковий трудовий договір;

- 01.02.2017 прийнятий на умовах контракту на посаду артиста-ляльковода вищої категорії;

- 01.07.2022 переведений на посаду головного режисера (арк.справи зворот 8,9).

Разом з тим судом встановлено, що в трудову книжку позивача 03.04.2023 внесено виправлення в записи з 24 по 3, на підставі наказів «Про невірний запис у трудовій книжці ОСОБА_1 » №24-К, №25-К, №26-К, №27-К від 03.04.2023 видані директором художнім керівником Тернопільського академічного обласного театру актора і ляльки, а саме:

- згідно наказу №24-К від 03.04.2023 вважати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 від 01.07.1988 (наказ №21-К від 01.01.1988) невірним; правильно вважати: зарахований на посаду артиста 2-ї категорії;

- згідно наказу №25-К від 03.04.2023 вважати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 від 01.07.1988 (наказ №95-К від 18.19.1997) невірним; правильно вважати: призначений на посаду артиста вищої категорії театру актора і ляльки в порядку переведення з реорганізованого театру ляльок;

- згідно наказу №26-К від 03.04.2023 вважати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 від 13.11.1997 (наказ №38-К від 13.11.1997) невірним; правильно вважати: переведений на посаду артиста, провідного майстра сцени;

- згідно наказу №27-К від 03.04.2023 вважати запис у трудовій книжці ОСОБА_1 від 02.09.2005 (наказ №5-К від 02.09.2005) невірним; правильно вважати: призначений на посаду артиста 1-ї категорії (арк.справи зворот 9).

Згідно наявної в матеріалах справи довідки від 19.10.2022 №01-28 виданої Тернопільським академічним обласним театром актора і ляльки, підтверджується, що позивач працює в Тернопільському академічному обласному театрі актора і ляльки на посаді головного режисера.

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що позивач прийнятий на посаду актора 2-ї категорії з 01.07.1988 року (Наказ № 21 від 01.07.1988 р.) Присвоєна 1-а категорія артиста (Наказ № 55-К від 13.09.1991 р.). Присвоєна вищої категорії з 18.04.1994 року (Наказ № 18-К від 18.04.1994 р.). Призначений на посаду актора вищої категорії театру актора і ляльки в порядку переведення з реорганізованого театру ляльок (Наказ управління майном області № 95 від 18.09.1997 р., Наказ № 16 від 15.02.2007 р.).

Встановлена категорія ведучий майстер сцени (Наказ № 38-К від 13.11.1997 р.).

Звільнений з займаної посади 01.08.2002 р.(Наказ № 15-К від 01.08.2002 р.).

Прийнятий на посаду актора 1-ї категорії з 02.09.2005 року( Наказ № 5-К від 02.09.2005 р.). Присвоєна вища категорія з 10.11.2010 року (Наказ № 72 від 10.11.2010 р.). Переведений на 1-у категорію з 15.06.2011 року (Наказ № 8-К від 15.06.2011 р.). Присвоєна вища категорія з 19.06.2013 року (Наказ № 33-К від 03.06.2013 р.). Припинений безстроковий трудовий договір на підставі п.9 ст.36 ч.1 КЗпП України, ст.7 КЗпП України, Закону України № 955 від 28.01.2016 р. (Наказ № 52-К від 30.11.2016 р.) Прийнятий на умовах контракту на посаду артиста-ляльковода вищої категорії (Наказ № 11-К від 31.01.2017 р.) Переведений на посаду головного режисера з 01.07.2022 року (Наказ № 43-К від 29.06.2022 р.).

У 1997 році Тернопільський обласний театр ляльок перейменовано на Тернопільський обласний театр актора і ляльки (Наказ ТОДА від 18.09.1997 р. № 95).

Тернопільському обласному театру актора і ляльки у 2006 році надано статус академічного (Наказ Міністерства культури і туризму України від 19.05.2006 року № 312/16-06), тому його найменування з 19 травня 2006 року: КУТОР «Тернопільський академічний обласний театр актора і ляльки».

У 2017 році КУТОР «Тернопільський академічний обласний театр актора і ляльки» перейменовано на Тернопільський академічний обласний театр актора і ляльки від 10.05.2017 (Рішення ТОР від 10.05.2017р. №540) (арк.справи 10).

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржене рішення відповідач мотивував, тим що спірні періоди з 01.07.1988 по 01.08.2002 та з 02.09.2005 по 14.06.2011 до страхового стажу позивача не враховані оскільки накази №24-К, №25-К, №26-К, №27-К від 03.04.2023 потребують уточнення первинними документами, так як зміни в наказах за минулі роки здійсненні у 2023 році.

З цього приводу суд зазначає наступне.

На момент внесення записів до трудової книжки позивача діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Державного комітету ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 09.07.1958 №620, та Інструкція, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Аналогічні приписи містить і Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України за № 58 від 29 липня 1993р., яка діє на теперішній час.

Так, п. 2.8 Інструкції № 58 встановлено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

На переконання суду зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назву закладу та періоди роботи з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо). Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У контексті наведеного суд приходить до висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У свою чергу, суд враховує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не ставить під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки, а вказує лише на окремі недоліки під час заповнення трудової книжки, зокрема уточнення первинними документами внесених змін до трудової книжки.

Водночас Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не врахувало, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, оскільки визначальним для вирішення питання про призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Вирішуючи спір по суті, суд зважає на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.11.2020 у справі № 677/831/17, так Верховний Суд звернув увагу на те, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. При цьому витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, маючи низку повноважень, визначених частиною першою статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жодних дій спрямованих на дотримання мого конституційного права на пенсію не вчинило, поклавши весь тягар відповідальності на позивача

Варто зауважити, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.

Відсутність посилання чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а .

У постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а Верховний Суд зауважив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що позивачем до заяви про призначення пенсії надано трудову книжку серії НОМЕР_1 , накази про внесення про внесення виправлень до трудової книжки, довідку №01-28 від 19.10.2022 про підтвердження роботи, довідки про заробітну плату №01-29 від 19.09.2022, №01-30 від 19.09.2022. Тобто, у поданих позивачем документах містилося достатньо даних для того, щоб зарахувати спірний період роботи, підтверджений записами в трудовій книжці, до страхового стажу.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не враховано інформацію, яка міститься в трудовій книжці позивача, зокрема період роботи з 01.07.1988 по 01.08.2002 та з 02.09.2005 по 14.06.2011.

За наведених вище мотивів, суд дійшов висновку, що оскаржуване у справі рішення відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 10.05.2023, є протиправним та підлягає скасуванню, а періоди роботи позивача роботи з 01.07.1988 по 01.08.2002 та з 02.09.2005 по 14.06.2011 підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію на пільгових умовах, суд враховує таке.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Окрім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково, вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволення зазначеної позовної вимоги буде втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та прийняттям рішення замість нього, що не входить до компетенції суду.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 03.05.2023 про призначення пенсії за вислугу років та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 КАС України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №42 від 10.05.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до частини четвертої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до частини четвертої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 01.07.1988 по 01.08.2002 та з 02.09.2005 по 14.06.2011 в Тернопільському академічному обласному театрі актора і ляльки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.05.2023 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , /РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001 ).

- Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7,м. Вінниця,21101 ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.