Справа № 440/17313/23
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/17313/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.10.2023 року по справі № 87 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території Російської Федерації згідно його трудової книжки НОМЕР_1 від 03.10.1984 року, а саме: з 01.01.1995 року по 23.03.1995 року; з 13.01.1996 року по 12.05.1996 року; з 17.05.1996 року по 27.05.1996 року; з 29.05.1996 року по 28.02.2002 року; з 01.03.2002 року по 14.05.2003 року; з 22.05.2004 року по 18.11.2015 року; з 16.12.2015 року по 28.03.2016 року; з 31.03.2016 року по 07.03.2018 року; з 04.02.2020 року по 12.04.2021 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () призначити з 12.10.2023 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) дострокову пенсію за віком згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Позов обґрунтований тим, що 12.10.2023 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення дострокової пенсії за віком та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 19.10.2023 відмовлено позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що його участь у бойових діях підтверджується фактом набуття статусу учасника бойових дій у розумінні статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачі надали відзиви на позовну заяву, в яких просять відмовити у задоволенні позовних, посилаючись, на те, що за доданими документами до страхового стажу згідно запису в трудовій книжці від 03.10.1984 НОМЕР_1 не зараховано періоди роботи з 01.01.1995 по 23.03.1995, з 13.01.1996 по 12.05.1996, з 17.05.1996 по 27.05.1996, з 29.05.1996 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 14.05.2003, з 22.05.2004 по 07.03.2018, з 04.02.2020 по 12.04.2021, оскільки заявник працював на території Російської Федерації. 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991 року, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року. З 01.01.2023 російська федерація припинила участь у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058, при цьому, до страхового стажу зараховується періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.04.2022 року був мобілізований та по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 та приймає безпосередню участь у бойових діях та забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації проти України.

11.05.2023 позивач набув статусу учасника бойових дій, як громадянин, який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням пенсії від 12.10.2023, в якій просив призначити дострокову пенсію за віком.

До заяви про призначення пенсії позивач, крім іншого, надав трудову книжку та довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 18.05.2023 №808.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 19.10.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з не зарахуванням періоди роботи з 01.01.1995 по 23.03.1995, з 13.01.1996 по 12.05.1996, з 17.05.1996 по 27.05.1996, з 29.05.1996 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 14.05.2003, з 22.05.2004 по 07.03.2018, з 04.02.2020 по 12.04.2021, оскільки заявник працював на території Російської Федерації.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що вік заявника - 56 років. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 4 частини першої статті 115 Закону, становить 25 років. Страховий стаж особи -14 років 00 місяців 13 днів. Оскільки заявник працював на території нинішньої Російської Федерації, так як з 01.01.2023 російська федерація припинила участь у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом № 1058, при цьому, до страхового стажу зараховується періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Не погодившись з вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 19.10.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті та які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області йому виповнилося 56 років

Відповідно до статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац 1 частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII.

Відповідно до п. "а" ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.10.1984 року, що належить Позивачу підтверджується стаж роботи останнього на підприємствах, які знаходяться на території російської федерації, а саме періоди: з 01.01.1995 року по 23.03.1995 року; з 13.01.1996 року по 12.05.1996 року; з 17.05.1996 року по 27.05.1996 року; з 29.05.1996 року по 28.02.2002 року; з 01.03.2002 року по 14.05.2003 року; з 22.05.2004 року по 18.11.2015 року; з 16.12.2015 року по 28.03.2016 року; з 31.03.2016 року по 07.03.2018 року; з 04.02.2020 року по 12.04.2021 року.

Враховуючи, що більшість своєї трудової кар`єри Позивач пропрацював на території Росії, вищезазначених періодів роботи ОСОБА_1 вдосталь для призначення йому пенсії за віком.

Відмовляючи у призначенні пенсії Позивачу, Відповідач 2 зазначив, що періоди роботи згідно його трудової книжки НОМЕР_1 від 03.10.1984 року, з 01.01.1995 року по 23.03.1995 року, з 13.01.1996 року по 12.05.1996 року, з 17.05.1996 року по 27.05.1996 року, з 29.05.1996 по 28.02.2002 року, з 01.03.2002 року по 14.05.2003 року, з 22.05.2004 року по 07.03.2018 року, з 04.02.2020 року по

12.04.2021 року, оскільки заявник працював на території нинішньої Російської Федерації, так як з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, при вирішенні питання зарахування до стажу періодів роботи, набутих на території російської федерації до 01.01.2023, слід керуватися Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 та Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (які були чинними на момент набуття спірного стажу Позивачем).

Згідно пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до основних положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, членами якої є Україна та Російська Федерація, Уряди держав-учасниць цієї Угоди, керуючись статтями 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав, виходячи з необхідності захисту прав громадян в області пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава-учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян,

визнаючи, що держави-учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які придбали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР по питань пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 4 Угоди передбачено, що Держави-учасниці Угоди проводять політику гармонізації законодавства про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

Зі змісту наведених норм слідує, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

При зверненні із заявою про призначення пенсії від 12.10.2023 року, Позивач надав трудову книжку, зокрема, в якій наявні записи про періоди роботи Позивача на підприємствах, що знаходяться на території російської федерації.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" від 29.11.2022 року № 1328, постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022 року.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1328 від 29.11.2022 року Україна, як держава учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року. Тому, припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, не стосуються періодів трудової діяльності осіб, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто до 01.01.2023 року.

За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області неправомірно відмовлено у включені до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 на підприємствах, розташованих на території російської федерації, а саме періодів: з 01.01.1995 року по 23.03.1995 року; з 13.01.1996 року по 12.05.1996 року; з 17.05.1996 року по 27.05.1996 року; з 29.05.1996 року по 28.02.2002 року; з 01.03.2002 року по 14.05.2003 року; з 22.05.2004 року по 18.11.2015 року; з 16.12.2015 року по 28.03.2016 року; з 31.03.2016 року по 07.03.2018 року; з 04.02.2020 року по 12.04.2021 року.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що ГУПФУ в Харківській області безпідставно та без урахування вказаних вище обставин прийнято оскаржуване рішення №87 від 19.10.2023.

Як встановлено частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 (заява №29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

У цій справі суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача є: визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Харківській області №87 від 19.10.2023; зобов`язання ГУПФУ в Харківській області, як пенсійний орган, яким приймалося оскаржуване рішення, зарахувати до стажу, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком, періоди роботи ОСОБА_1 на підприємствах, розташованих на території російської федерації, а саме періоди: з 01.01.1995 року по 23.03.1995 року; з 13.01.1996 року по 12.05.1996 року; з 17.05.1996 року по 27.05.1996 року; з 29.05.1996 року по 28.02.2002 року; з 01.03.2002 року по 14.05.2003 року; з 22.05.2004 року по 18.11.2015 року; з 16.12.2015 року по 28.03.2016 року; з 31.03.2016 року по 07.03.2018 року; з 04.02.2020 року по 12.04.2021 року та зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2023 про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Поряд з цим, задоволенню також не підлягають й позовні вимоги позивача в частині зобов`язання пенсійний орган призначити позивачу дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на передчасність їх заявлення, тобто до того, як пенсійним органом мають бути вчинені дії по зарахуванню до стажу, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром 3 підїзд, 2 поверх, м.Харків, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №87 від 19.10.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком, періоди роботи ОСОБА_1 на підприємствах, розташованих на території Російської Федерації, а саме періоди: з 01.01.1995 року по 23.03.1995 року; з 13.01.1996 року по 12.05.1996 року; з 17.05.1996 року по 27.05.1996 року; з 29.05.1996 року по 28.02.2002 року; з 01.03.2002 року по 14.05.2003 року; з 22.05.2004 року по 18.11.2015 року; з 16.12.2015 року по 28.03.2016 року; з 31.03.2016 року по 07.03.2018 року; з 04.02.2020 року по 12.04.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2023 про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко