Справа № 400/11311/23
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 р. № 400/11311/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачів:Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ,Донецька обл., Краматорський р-н,84122,

про:визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним рішення від 04.08.2023 р. №51 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача 1, викладеної в рішенні від 24.03.2023 р. №51 про відмову у призначенні пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), скасування зазначеного рішення;

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 від 04.08.2023 р. №51 про відмову у призначенні дострокової пенсії;

- зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву від 16.03.2023 р. про призначення дострокової пенсії за віком відповідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058 з урахуванням зарахованих судом до страхового стажу періодів роботи за січень та лютий 2023 року без нарахування доходу та сплати страхових внесків; періоду роботи з 05.09.1993 р. по 08.03.1998 р. з урахуванням заробітної плати за цей період та призначити дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що двічі зверталася за призначенням пенсії та отримала два рішення про відмову. Позивач мала на дату звернення всі необхідні умови для призначення пенсії. Оскаржувані рішення позивач вважає протиправними.

20.10.2023 р. відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи протягом січня-лютого 2023, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків за вказані періоди. До заяви про призначення дострокової пенсії за віком Позивачем додано висновок про час настання інвалідності від 18.09.2013 р., про визнання ОСОБА_2 , дитиною з інвалідністю у віці 9 років, тобто Позивачем не підтверджено, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. Оскільки право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону № 1058 Позивачем не підтверджено, тому підстави для призначення зазначеного виду пенсії у Позивача за заявою від 16.03.2023 відсутні.

02.11.2023 р. відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, згідно з яким 04 серпня 2023 року за результатами розгляду заяви Позивача прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 51 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивачу зараховано 24 роки страхового стажу з необхідних 30. До страхового стажу Позивача не зараховано період роботи з 05.09.1993 по 08.03.1998 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 10.09.1981, оскільки не зазначена назва підприємства, на яке її було прийнято на роботу, відсутня інформація про звільнення у зв`язку з переведенням, підпис та печатка уповноваженої особи.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

16.03.2023 р. позивач звернулася до відповідача 1 із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону № 1058.

24.03.2023 р. прийнято рішення №51 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років та відсутністю документів, підтверджуючих факт виховання до шестирічного віку дитини з інвалідністю. Рішення обґрунтоване тим, що на день звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилося 59 років 11 місяців. Страховий стаж становить 28 років 10 місяців 23 дні. До страхового стажу не зараховані періоди роботи протягом січня-лютого 2023, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків за вказані періоди. До заяви додано висновок про час настання інвалідності від 18.09.2013 р., про визнання ОСОБА_2 , дитиною з інвалідністю у віці 9 років, тобто не підтверджено, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

28.07.2023 р. позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. Заява за принципом екстериторіальності розглянута відповідачем 2

04.08.2023 р. прийнято рішення №51 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Рішення обґрунтоване тим, що страховий стаж становить 24 роки 7 місяців 19 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 05.09.1993 по 08.03.1998 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 10.09.1981, оскільки не зазначена назва підприємства, на яке позивача було прийнято на роботу, відсутня інформація про звільнення у зв`язку з переведенням, підпис та печатка уповноваженої особи. Позивач набуде право на призначення пенсії після досягнення 63 років.

Таким чином, рішенням відповідача 1 позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком, оскільки відсутні 30 років страхового стажу та не доведено, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку. На момент звернення позивач не досягла 60 років.

Рішенням відповідача 2 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність 30 років страхового стажу, оскільки не зараховано період роботи з 05.09.1993 по 08.03.1998. На момент звернення позивач досягла 60 років.

Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.

У відповідності до частини 3 статті 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону № 1058 передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Згідно підпункту 6 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком: жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку, документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність. У разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) (при призначенні пенсії згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону);

Пунктом 2.18. Розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

До заяви від 16.03.2023 р. про призначення дострокової пенсії за віком позивачем додано висновок про час настання інвалідності від 18.09.2013 р., про визнання ОСОБА_2 , дитиною з інвалідністю у віці 9 років, тобто позивачем не підтверджено, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку.

Відтак, рішення відповідача 1 від 24.03.2023 р. №51 є правомірним.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58) визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.14. Інструкції № 58 передбачено, що у графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то, а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер (пункт 2.15. Інструкції № 58).

У відповідності до пункту 2.27. Інструкції № 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно з пунктом 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 05.09.1993 по 08.03.1998 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 10.09.1981 (записи № 11 і 12), оскільки не зазначена назва підприємства, на яке її було прийнято на роботу, відсутня інформація про звільнення у зв`язку з переведенням, підпис та печатка уповноваженої особи.

Таким чином, із записів у трудовій книжці неможливо встановити на якому підприємстві позивач працювала та який ідентифікаційний код підприємства.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Приписами пункту 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Уточнюючі довідки позивачем надані не були.

Відтак, рішення відповідача 2 від 04.08.2023 р. №51 є правомірним.

Частина 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладає саме на суб`єкта владних повноважень.

Відповідачі довели правомірність оскаржуваних рішень, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстрована адреса: АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ідентифікаційний код 13486010) про визнання протиправною бездіяльності, викладеної в рішенні від 24.03.2023 р. №51 про відмову у призначенні пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», скасування зазначеного рішення; визнання протиправним та скасування рішення від 04.08.2023 р. №51 про відмову у призначенні дострокової пенсії; зобов`язання повторно розглянути заяву від 16.03.2023 р. про призначення дострокової пенсії за віком відповідно п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням зарахованих судом до страхового стажу періодів роботи за січень та лютий 2023 року без нарахування доходу та сплати страхових внесків; періоду роботи з 05.09.1993 р. по 08.03.1998 р. з урахуванням заробітної плати за цей період та призначити дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26.12.2023 р.

Суддя Н. В. Лісовська