Справа № 161/16951/23
Суддя: Крупінська С. С.
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/292/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області області

в складі: головуючої-судді - Крупінської С.С.

при секретарі судових засідань - Федорової В.М.

представника позивача- Янчарука О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, третя особа на стороні відповідача інспектор Першого батальйону першої роти старшого лейтенант поліції Грицишин Віталій Степанович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2023 року адвокат Янчарук О.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що інспектором Грицишином В.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ№ 7774005 від 20.09.2023 року відносно водія ОСОБА_1 за порушення п.31.3.б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.3 ст.121 КУпАП та тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зазначає, що інспектор при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення не встановив чи дійсно автомобіль «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач підлягає обов`язковому технічному контролю відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про дорожній рух», оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу тип автомобіля зазначено: легковий-загальний-універсал-В. Також інспектором Грицишиним В.С. не було встановлено та виявлено наявність ліцензії на провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, не доведено належними доказами той факт, що позивач використовував цей автомобіль для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, відповідно вважає, що автомобіль «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , 2021 року випуску не підлягає під проведення обов`язкового технічного контролю, тому позивача було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. За таких обставин просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7774005 від 20.09.2023 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 05.10.2023 року адміністративну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07.11.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, Відповідно до змісту якого відповідач заявлені позивачем вимоги не визнає та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції вказують, що оскаржена позивачем постанова винесена поліцейським без порушень та відповідає встановленим нормативним вимогам, і дійсним обставинам справи.

В судову засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову заперечив.

Третя особа на стороні відповідача інспектор 1 батальйону 1 роти старший лейтенант поліції Грицишин В.С. в судове засідання не з`явився, будучин належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7774005, складеної 20.09.2023 року інспектором УПП у Волинській області старшим лейтенантом поліції Грицишиним В.С., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі - 340 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 20.09.2023 року о 11 год. 29 хв. на автомобільній дорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне керував автомобілем «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ПП «Аграрна компанія 2004», що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3б ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП (а.с. 7).

З акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів вбачається, що автомобіль «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ПП «Аграрна компанія 2004» технічно справний, пройшов для виконання службових завдань, відповідно до наказу ПП «Аграрна компанія 2004» від 02.06.2023 року відповідальність за зберігання, справний технічний стан та дотримання вимог законодавства щодо використання автотранспорту, покладено на головного агронома відділу «Зоря» Прокопова С.В.

Суд зважає, що положення ч. 3 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративне правопорушення у виді керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п.п. б. п. 31.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Отже, п. 1 ч. 2 вказаної статті передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них, мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації, крім легкових автомобілів, якими є таксі або автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Однак, в п. 2 ч. 2 вказаної статті законодавець уточнює, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Суд звертає увагу, що у вказаному пункті 2 законодавець розмежує транспортні засоби на легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів та на вантажні автомобілі, вантажопідйомністю до 3,5 тони.

В свою чергу, положеннями ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що:

- при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо);

- при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Як вбачається з копії відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , тип легковий-загальний універсал-В, містить 5 місць для сидіння, маса без навантаження 1 395 кг (а.с. 5-6).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено терміни:

- автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб);

- автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно;

- автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України (значення термінів) легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки; вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів.

Отже, враховуючи те, що тип вказаного вище транспортного засобу загальний легковий з кількістю сидячих місць з місцем водія 5, суд робить висновок, що такий відноситься до легкових автомобілів призначених для перевезення пасажирів та їх багажу (вантажу).

При цьому, відповідачем не надано суду доказів, що даний автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення виключно вантажів.

Аналіз положень статті 35 Закону України "Про дорожній рух" також дає підстави для висновку про те, що обов`язковому технічному контролю підлягають автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Тобто, визначальною обставиною є мета фактичного використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

У загальному розумінні господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом, обміном та переробкою матеріальних і нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Згідно ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Для віднесення автомобіля до об`єкту обов`язкового технічного огляду слід використовувати термінологію, що наведена у Правилах надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ №176 від 18 липня 1997 року (далі - Правила).

Пунктом 1 цих Правил визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних послуг (далі - замовники послуг), автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом пункту 7 Правил дія цих Правил не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення; транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

У зв`язку з цим, суд аналізуючи вказані вище докази робить висновок, що матеріали справи не містять даних, які б вказували на те, що під час керування автомобілем марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , водій використовував його для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Сама по собі належність транспортного засобу на праві власності юридичній особі та використання вказаного автомобіля для виконання службових обов`язків, на думку суду, не є передумовою застосування у цьому випадку Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137.

З огляду на викладене, суд дійшов висновків що автомобіль, яким керував позивач, слід відносити саме до категорії службового легкового автомобіля, оскільки твердження того, що вказаний автомобіль за обставин вказаних у спірній постанові здійснював перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, сприймається як неспроможне, зважаючи на об`єм поданих сторонами по справі доказів.

Тотожна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №678/483/17, та постанові від 08 липня 2020 року у справі №731/186/17, які суд в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що якщо транспортний засіб використовується в господарських цілях підприємством, то він підлягає обов`язковому проходженню технічного контролю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, на підтвердження законності спірної постанови, стороною відповідача до матеріалів справи будь-яких доказів не додавалося. Більше того, зміст оскаржуваної постанови взагалі не містить посилань щодо наявності доказів по справі, які були долучені до спірної постанови та бралися до уваги під час оформлення працівником поліції даних адміністративних матеріалів.

Частина 5 ст. 77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд констатує, що докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, які б беззаперечно підтверджували правомірність постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення на позивача в матеріалах справи відсутні, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову інспектора першого батальйону першої роти старшого лейтенанта поліції Грицишина В.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7774005 від 20.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Зважаючи на задоволення позову, суд вважає, що витрати по сплаті позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 139 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 72, 77, 139, 229, 246, 286 КАС України, ст. 251, 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора першого батальйону першої роти старшого лейтенанта поліції Грицишина Віталія Степановича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 7774005 від 20.09.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Повернути з державного бюджету України в користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок зайво сплаченого судового збору відповідно до квитанції до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 29.09.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідачем у справі є Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Луцьк, вул.Залізнична,15, .

Повне судове рішення складено та підписано 14 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська