Справа № 160/539/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
31 серпня 2023 року Справа №160/539/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі №160/539/23 у задоволенні позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005; ідентифікаційний код юридичної особи 44118658) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасоптіма» (вул. Соборності, буд. 70, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50103; ідентифікаційний код юридичної особи 30001532) про стягнення податкового боргу, відмовлено повністю.

21.08.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява (вх. №71293/23) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі №160/539/23, до якої додано документи на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, у якій останній просив суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, у разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 статті 252 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі в порядку письмового провадження.

При вирішенні питання щодо ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі №160/539/23 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасоптіма» у заявленому відповідачем розмірі, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що приписами КАС України не передбачено порядок стягнення витрат у разі відмови у задоволенні позову суб`єкта владних повноважень, які понесені відповідачем.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, при вирішенні питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону, а саме ч. 1 ст. 139 КАС України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Так, на підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано суду копії наступних документів:

- рахунок №01-18-08/23 від 18.08.2023 на суму 10000,00 грн;

- заключна виписка з банківського рахунку Адвокатського бюро «Юридичний центр Рустама Сааді» за 18.08.2023;

- платіжна інструкція №12830 від 18.08.2023 на суму 10000,00 грн;

- Договір №1/23-КО про надання правничої допомоги від 24.02.2023, який укладений між Адвокатським бюро «Юридичний центр Рустама Сааді» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кривбасоптіма»;

- Акт №1 здачі-приймання послуг від 18.08.2023 на суму 10000,00 грн;

- Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Адвокатського бюро «Юридичний центр Рустама Сааді» на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 24.02.2023 №1/23-КО;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Сааді Рустамом Мохаммедовичем серії ВА №1048225 від 25.02.2023;

- Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №214/н від 27.03.2006.

Відповідно до пункту 1.1 Договору №1/23-КО про надання правничої допомоги від 24.02.2023 (далі Договір) в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокатське бюро зобов`язується за винагороду забезпечити надання правничої допомоги клієнту, а саме: представництво у справі №160/539/23 та супроводження клієнта у період розгляду справи адміністративним судом.

Згідно пункту 6.1 Договору клієнт оплачує адвокатському бюро правничу допомогу (гонорар) у сумі 10000,00 грн за представництво інтересів клієнта у справі №160/539/23 та за підготовку документів на стадії розгляду справи в суді першої інстанції. Дана сума гонорару визначена станом на 24.02.2023 виходячи з матеріалів справи та стану її розгляду на цю дату і може бути збільшена в залежності від перебігу її розгляду у суді першої інстанції.

З Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Адвокатського бюро «Юридичний центр Рустама Сааді» на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 24.02.2023 №1/23-КО судом встановлено, що на виконання вказаного вище Договору адвокатом надано наступні послуги: представництво інтересів клієнта у справі №160/539/23 на стадії її розгляду у суді першої інстанції (аналіз документів у підсистемі «Електронний Суд», підготовка і подача відзиву на позов з додатками, підготовка і подача заяви про усунення недоліків та заяви про стягнення судових витрат з позивача) 8 годин.

В Акті №1 здачі-приймання послуг від 18.08.2023 зазначено аналогічну наведеній у Детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Адвокатського бюро «Юридичний центр Рустама Сааді» на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 24.02.2023 №1/23-КО інформацію щодо наданих послуг, які оцінені сторонами Договору у 10000,00 грн.

Із наданих суду документів на підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу встановлено, які саме дії виконував адвокат при супроводженні справи в суді.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що Конституційний Суд України зазначив про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 25.09.2018 у справі №826/14072/17.

Таким чином, усі витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні Європейського Суду з прав людини також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 прийшла до висновку про можливість віднесення до судових витрат бонусів, передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України). Натомість, положеннями п. 2 ч. 1 ст. 134 КАС України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію стосовно можливості відшкодування витрат на оплату правничої допомоги за відсутності документу про їх оплату на час розгляду справи, у разі якщо у договорі про надання правничої допомоги міститься умова стосовно оплати витрат протягом певного часу після ухвалення рішення суду, займає Верховний Суд у постановах від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 та від 26.06.2019 у справі № 813/481/18.

У Практичній рекомендації Вимоги щодо справедливої сатисфакції, яка видана Головою Європейського Суду з прав людини 28.03.2007 відповідно до правила 32 Регламенту Європейського Суду з прав людини, витрати (до яких зазвичай відносять вартість юридичної допомоги), повинні бути дійсними, тобто, вони мають бути справді сплачені заявником, або ж він має бути зобов`язаний їх сплатити, відповідно до юридичних чи договірних зобов`язань. Витрати мають бути необхідними, тобто їх сплата мала бути необхідною для запобігання порушенню чи для отримання компенсації після того, як воно сталося. Їх сума повинна бути обґрунтованою. Суду мають бути надані докази, такі як докладні розрахунки та фактури. Вони повинні бути достатньо детальними або Суд міг визначити, наскільки вищенаведені вимоги були дотримані.

Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та значенню справи, суд вважає, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, є справою незначної складності, у зв`язку з чим, витрати на професійну правничу допомогу не відповідають принципу співмірності та як наслідок відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

З огляду на предмет розглядуваного спору, обсяг наданих адвокатом послуг, а саме: підготовка та подання відзиву на адміністративний позов з додатками на 7 арк., виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заява представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково в сумі 1000,00 грн за складання відзиву на позовну заяву (вх. №3414/23 від 27.02.2023).

З огляду на викладене, суд робить висновок про часткове задоволення заяви представника відповідача.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 143, 194, 205, 242 - 246, 250, 252, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі №160/539/23 за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005; ідентифікаційний код юридичної особи 44118658) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасоптіма» (вул. Соборності, буд. 70, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50103; ідентифікаційний код юридичної особи 30001532) про стягнення податкового боргу, задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005; ідентифікаційний код юридичної особи 44118658) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасоптіма» (вул. Соборності, буд. 70, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50103; ідентифікаційний код юридичної особи 30001532) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Повний текст додаткового рішення суду складений 31.08.2023.

Суддя О.В. Царікова