Справа № 160/28076/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
27.10.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ухвалити рішення про перехід з 06.01.2023 року ОСОБА_1 з пенсії за віком, яку вона отримувала до 05.01.2023 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2023 року нарахування та виплату індексації пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197, із грошового забезпечення яке зазначено у довідці № 33/24-/С-7347 від 18.05.2022 року про розмір грошового забезпечення, у відповідності до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 року у справі №160/1899/23, з урахуванням здійснених платежів.
Відповідач, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2023 року зазначена вище справа розподілена та 30.10.2023 року передана судді Пруднику С.В.
01.11.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 є вдовою пенсіонера МВС України ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Після смерті чоловіка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою на отримання пенсії в разі втрати годувальника, і з року, 06.01.2023 року позивачу призначено вказаний вид пенсії у розмірі 30% від грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 визначеного постановою КМУ №103 у сумі 10 300,46 грн.
Тобто з 06.01.2023 року розмір пенсії позивача у разі втрати годувальника складав 3090,14 грн, а з урахуванням щомісячної надбавки у сумі 2000,00 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», становив - 5090,14 грн.
Не погодившись з розміром обрахованої пенсії у разі втрати годувальника позивач звернулася з позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, щодо зобов`язання нарахування та виплати їй пенсії виходячи з грошового забезпечення годувальника ОСОБА_2 , у сумі 27 754,91 грн., зазначеного у довідці Державної установи «Територіальне Медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» МВС України № 33/24-/С-7347 від 18.05.2022 року.
За реплікацією «Діловодство спеціалізованого суду» установлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 року у справі №160/1899/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії по втраті годувальника починаючи з 06.01.2023 року виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_2 , зазначеного у довідці Державної установи Територіальне Медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області МВС України № 33/24-/С-7347 від 18.05.2022 року про розмір грошового забезпечення, у відповідності до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року по справі №160/7905/22.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 06.01.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_2 , зазначеного у довідці Державної установи Територіальне Медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області МВС України № 33/24-/С-7347 від 18.05.2022 року про розмір грошового забезпечення, у відповідності до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року по справі №160/7905/22.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 805,20 гривень.
Як зазначила позивач у поданій до суду позовній заяві, на підставі вказаного судового рішення, останній було перераховано пенсію з 06.01.2023 року по 31.03.2023 року, та позивач фактично з 01.04.2023 року почала отримувати пенсію значно більшого розміру ніж отримувала раніше. Зміни у розмірі пенсії позивач бачила тільки при надходженні на банківську платіжну картку суму пенсії, яка дійсно збільшилася. Згідно інформації розміщеної в особистому кабінеті на 27.08.2023 року, позивачу стало відомо, що після перерахунку пенсії за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 року у справі № 160/1899/23, пенсійним органом протиправно з 01.04.2023 року останній не нараховується та не виплачується щомісячна доплата до пенсії у сумі 2000 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», яка раніше нараховувалась і виплачувалась з 06.01.2023 року.
Тому, з метою відновлення пенсійним органом порушених прав, та отримання письмових доказів, позивач 30.08.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, щодо відновлення нарахування та виплати щомісячної доплати у розмірі 2000,00 гривень, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 713 від 14.07.2021 року.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 2000,00 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, починаючи з 01.04.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
З матеріалів справи убачається, що 21.09.2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила у відповіді на заяву роз`яснити:1. з 06.01.2023 року призначено пенсію у разі втрати годувальника, або прийнято рішення про перехід з 06.01.2023 року ОСОБА_1 на пенсію у разі втрати годувальника? Просила надати копію рішення (розпорядження) пенсійного органу, щодо призначення ОСОБА_1 пенсії з 06.01.2023 року у разі втрати годувальника; просила надати копію рішення (розпорядження) пенсійного органу, про перехід ОСОБА_1 06.01.2023 року на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262. У разі прийняття рішення щодо призначення позивачу пенсії у разі втрати годувальника 06.01.2023 року, вимагала скасувати вказане рішення пенсійного органу як протиправне, тому що воно не відповідає вимогам ст. 31 Закону №2262, та ухвалити нове рішення про перехід ОСОБА_1 з 06.01.2023 року на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262. 2. Просила надати роз`яснення на якій підставі позивачу з 01.03.2023 року не проведено індексацію її пенсії відповідно до Постанови КМУ №168, із грошового забезпечення яке зазначено у довідці №33/24-/С-7347 від 18.05.2022 року про розмір грошового забезпечення, у відповідності до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року у справі №160/7905/22. У зв`язку з тим що позивач є пенсіонером з 2008 року, вимагала з 01.03.2023 року провести нарахування та виплату індексації пенсії позивача відповідно до Постанови КМУ №168 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197, із грошового забезпечення яке зазначено у довідці № 33/24-/С-7347 від 18.05.2022 року про розмір грошового забезпечення, у відповідності до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року у справі №160/7905/22.
На звернення ОСОБА_1 відповідач надав копії протоколу про призначення з 06.01.2023 пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262, а також розрахунку пенсії станом на 06.01.2023, проведеного на виконання рішення суду.
Позивач, вважаючи порушеними її права на пенсійне забезпечення, звернулася з позовом до суду.
Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058-ІV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 44 цього Закону встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого призначення пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-ІV документи про призначення пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі також Закон № 2262-ХІІ) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Пунктом «б» частини 4 статті 30 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю.
Статтею 31 (Члени сім`ї, які вважаються утриманцями) Закону № 2262-ХІІ передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Тобто згідно частини 2 статті 31 Закону України № 2262, члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію, а не мають право на призначення нової пенсії.
Однак, в випадку позивача ПФУ не перевіло позивача на нову пенсію з 06.01.2023 року, а протиправно призначило останній нову пенсію з 06.01.2023 року, що позбавило її можливості на проведення індексації нової пенсії (у разі втрати годувальника) яка повинна була бути проіндексована з 01.03.2023 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році».
Пунктом 2 Порядку № 3-1 (тут і далі у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що якщо померлому годувальнику вже було призначено пенсію, заява про призначення пенсії у разі втрати годувальника подається до органу, що призначає пенсії.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення. У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою. Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону № 2262-ХІІ.
Пунктом 14 Порядку № 3-1 передбачено, що орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 3). Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).
Згідно з пунктом 16 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; Здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформления поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 17 Порядку № 3-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.
Пунктом 18 Порядку № 3-1 передбачено, що рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.
Тому, згідно пункту 16 Положення № 3-1 від 30.01.2007 року, пенсійний орган повинен був згідно своїх повноважень перевірити отримані від позивача документи, з`ясувати що остання є пенсіонером, яка вже отримує пенсію за віком, та згідно її заяви прийняти законне рішення - про перехід на нову пенсію у разі втрати годувальника, згідно частини 2 статті 31 Закону
України № 2262, а не приймати рішення про повторне призначення позивачу пенсії у разі втрати годувальника.
В свою чергу Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, після отримання заяви позивача, маючи у своєму розпорядженні пенсійну справу позивача та володіючи інформацією, що позивач має статус пенсіонера та отримувала пенсію за віком, у супереч діючого пенсійного законодавства України, а саме статті 31 Закону України № 2262, яка надає право на перехід на нову пенсію, протиправно прийняло рішення про призначення позивачу нової пенсії, та безпідставно посилається на це рішення начеб то я раніше пенсію не отримувала з 2008 року.
Цим протиправним рішенням про призначення позивачу пенсії у разі втрати годувальника, а не прийняттям рішення про перехід на пенсію у разі втрати годувальника, пенсійний орган позбавив позивача можливості на проведення індексації пенсії за віком яку остання отримувала до 06.01.2023 року та її нової пенсії у разі втрати годувальника, яка повинна була бути проіндексована з 01.03.2023 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році».
З 2008 року позивач має статус пенсіонера, та отримувала пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 06.01.2023 року позивач мала право на перехід на нову пенсію у разі втрати годувальника, і пенсійний орган повинен був перевести (здійснити перехід згідно ст. 31 Закону № 2262) позивача на інший вид пенсії, а саме пенсію у разі втрати годувальника згідно Закону №2262, та перерахувати пенсію відповідно до закону № 2262.
Однак позивачу призначили нову пенсію (у разі втрати годувальника), хоча позивач вже отримувала пенсію за віком з 2008 року.
В результаті вказаних протиправних дій пенсійного органу пенсія позивача залишилася не проіндексована з 01.03.2023 року чим порушено діюче законодавство, а саме: Закон № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»; Закону № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення»; Порядок № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».
Так, згідно з положеннями статті 18 Закону № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
За визначенням частини другої статті 19 Закону № 2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування.
Індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пунктами 2, 6 Порядку № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців. Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Додатково слід уточнити, що ст. 19 Закону № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» в частині порядку визначення та застосування державних соціальних гарантій в реалізації державної соціально-економічної політики, зокрема, зазначає, що виключно законами України визначається: величина порогу індексації грошових доходів громадян.
У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Підсумовуючи наведене вище, можливо зробити висновок про те, що Кабінет Міністрів України визначає виключно порядок індексації пенсії, а визначення розміру індексації пенсії та інших доходів громадян України проводиться виключно законами України.
В тексті постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», зазначено:
Відповідно до пункту 8 розділу Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет У країни на 2023 рік Кабінет Міністрів У країни постановляє:
1. Установити, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.
2. Установити, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525).
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2022 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Установити, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім частини першої статті 22 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови.
Тобто у вказаній Постанові КМУ №168 йдеться мова про підвищення пенсії на коефіцієнт збільшення 1,197, з 01.03.2023 року пенсій призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, строк призначення яких відбулося до 31 грудня 2022 року включно, а мене згідно ст. 31 Закону № 2262, пенсійний орган за заявою позивача повинен був 06.01.2023 року перевести (здійснити перехід) з пенсії за віком яку позивач отримувала з 2008 року відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262, та перерахувати її пенсію на підставі Закону №2262.
З урахуванням наведеного, позивач має право на нарахування та виплату індексації з 01.03.2023 року згідно постанови КМУ від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта у розмірі 1,197, у розмірі її фактичного нарахування в повному обсязі без будь яких обмежень у тому числі розміром 1500 грн.
За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести з 06.01.2023 року ОСОБА_1 з пенсії за віком, яку вона отримувала до 05.01.2023 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.03.2023 року нарахування та виплату індексації пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 1,197, із грошового забезпечення яке зазначено у довідці № 33/24-/С-7347 від 18.05.2022 року про розмір грошового забезпечення, у відповідності до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2023 року у справі №160/1899/23, з урахуванням здійснених платежів.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник