Справа № 932/5605/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 932/5605/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №932/5605/23 (головуючий суддя першої інстанції Кудрявцева Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.06.2023 року через «Електронний суд» звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7136606 від 09 червня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7136606 від 09 червня 2023 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що спірна постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року. Порушення п. 8.7.3.б ПДР України, за вчинення якого ч.1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, було скоєно водієм в присутності поліцейського, а тому останнім прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку статті 286 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора 4 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Шаблико Л.С. від 09 червня 2023 року серії ЕАС №7136606 у справі про адміністративне правопорушення накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 09.06.2023 року о 10 год. 16 хв., керуючи транспортним засобом RENAULT Logan, державний номер НОМЕР_1 , на трасі М-30 958 км. рухаючись на блокпосту, порушив вимогу дорожнього знаку 2.2. «Рух без зупинки заборонено» та проїхав прямо, чим порушив п.8.4.б ПДР України (а.с. 8).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення на користь позивача зазначив, що відповідач не надав суду доказів, що підтверджують правомірність його постанови та доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху. Наданий відповідачем відеозапис є неналежним доказом, не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не спростовує позицію позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху України вказані Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ПДР дорожній знак 2.2 встановлює «Дати дорогу», водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 7.8 «Напрямок головної дороги» - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Згідно з підпунктом «б» пункту 8.4 ПДР дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

Розділом « 33. Дорожні знаки» ПДР передбачено, що дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» є знаком пріоритету, на місці його встановлення забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком.

Частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, інспектором поліції 09.06.2023 року складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, як на водія, який, рухаючись по трасі М-30 958 км, керуючи транспортним засобом RENAULT Logan, державний номер НОМЕР_1 , порушив вимогу знаку 2.2 та проїхав прямо, чим порушено п.8.4.б. ПДР України (а.с. 8).

Скаржник вважає, що доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є лише суб`єктивним викладом події та спробою уникнути встановленої законом відповідальності.

Скаржник вказує, що доказ вчинення позивачем порушення ПДР та дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейською було зафіксовано у вигляді відеозапису, який було долучено разом з відзивом на позов та який був покладений в основу прийнятого інспектором поліції рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання оскаржуваної постанови.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність оскаржуваної постанови та не надав належних доказів на підтвердження своєї позиції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Стосовно відеозапису, який міститься в матеріалах справи та на який посилається апелянт, колегія суддів зазначає про таке.

Як правильно вказав суд першої інстанції, у спірній постанові не зазначається, що вчинене позивачем правопорушення фіксувалось на технічний засіб, не вказані його назва та серійний номер.

Крім того, у пункті 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» відсутні будь-які записи або посилання на відеофіксацію.

А тому апеляційний суд вважає, що вказаний відеозапис, який був долучений відповідачем лише на стадії судового розгляду, та як зазначає сам скаржник, був покладений в основу спірної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не є належним доказом, у розумінні ст.ст.72-77 КАС України та не приймається до уваги.

Згідно із частиною 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Натомість, відповідачем порушено вимоги ст.ст. 73, 77 КАС України та належним чином не доведено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та не надано належним та допустимих доказів в обгрунтування своєї позиції.

Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність винесення постанови серії ЕАС №7136606 від 09 червня 2023 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 286, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №932/5605/23 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №932/5605/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко