Справа № 200/6252/23
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2023-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року Справа№200/6252/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 працює на посаді помічника судді Дружківського міського суду Донецької області.

Позивач зазначає, що відповідно до абзаців 1, 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928, яка набрала чинності 01 вересня 2023 року (далі Постанова № 928) установлено, що на період воєнного стану працівникам установ, закладів та організацій, що фінансуються з державного бюджету, які безпосередньо виконують обов`язки та завдання, виплачується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці за фактично відпрацьований час на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу.

Так, м. Дружківка, Краматорського району, Донецької області, де позивач безпосередньо виконує свої повноваження як помічник судді, включено до переліку територій можливих бойових дій згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами відповідно Наказу № 224 від 17 серпня 2023 року).

Таким чином позивач вважає, що має законне право на отримання щомісячної надбавки за роботу з особливими умовами праці згідно з імперативними приписами абзаців 1, 2 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 928. У зв`язку з тим, що така щомісячна надбавка не виплачується, позивач 02.10.2023 року звернувся до відповідача 1 із зверенням в якому просив повідомити про підстави ненарахування цієї щомісячної надбавки. В подальшому позивача листом було повідомлено про відсутність законних можливостей виконати вимоги Постанови № 928 відповідачем 1.

Спростовуючи позицію відповідача 1, викладену в листі, позивач наголошує, що Постанова № 928 була прийнята прийнята після постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 391, яка на майбутнє не може заборонити виконання норм, які на час ухванення попередньої постанови не були прийняті.

Позивач вважає свої права порушеними та просить суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати помічнику судді Дружківського міського суду Донецької області ОСОБА_1 щомісячної надбавки за роботу з особливими умовами праці за жовтень 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 928 від 25 серпня 2023 року, обчисленої в розмірі виходячи згідно з положеннями викладеними в пункті 2 цієї ж постанови;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату, в тому числі за рахунок бюджетних призначень на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя (Код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 0501020), належної надбавки за роботу з особливими умовами праці за жовтень 2023 року на підставі абзацу 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 928 від 25 серпня 2023 року, обчисленої в розмірі виходячи згідно з положеннями викладеними в пункті 2 цієї ж постанови;

- допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми за один місяць;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в порядку ст. 382 КАС України.

Ухвалою суду від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до підготовчого судового засідання.

14.11.2023 року до суду надійшла заява позивача про проведення судового засідання та про подальший розгляд справи без його участі.

27.11.2023 року відповідачем 1 було надано відзив на позовну заяву, згідно з яким Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області просило в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своєї позиції відповідач 1 зазначив, що позивач, як працівник патронатної служби, отримує посадовий оклад з урахуванням коефіцієнта 1,5 відповідно до вимог п. 1 Постанови КМУ Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану №391 від 25.04.2023 року (далі Постанова № 391). Відповідач 1 зауважує, що, відповідно пп. 4 п. 1 Постанови № 391, працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях можливих чи активних бойових дій та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються. Відтак надбавка, передбачена Постановою № 928, не розповсюджується на позивача так як він отримує посадовий оклад з урахуванням коефіцієнта 1,5, що визначено Постановою № 391.

Також, аналізуючи встановлений у Постанові № 928 порядок визначення розміру надбавки та узгодження між різними органами щодо її виплати, відповідач 1 наголошує, що не отримував жодного документа, який складений з метою дотримання порядку оформлення щомісячної надбавки за Постановою № 928.

На підставі викладеного відповідач 1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

28.11.2023 року позивачем було надано відповідь на відзив по справі, в якій позивач (у відповідь на аргументи відповідача 1 щодо положень пп. 4 п. 1 Постанови № 391) повторно наголошує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928 була прийнята після постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 391, яка на майбутнє не може заборонити виконання норм, які на час ухвалення попередньої постанови не були прийняті.

ОСОБА_1 вважає, що між пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 391 та абзацами 1, 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928 очевидно має місце конкуренція правових норм у часі.

На думку позивача, слід врахувати, що конкуренція правових норм у часі постає у вигляді існування двох або більше чинних норм, що претендують на застосування, коли вони, при цьому, були прийняті в різний час. За загальним правилом, така конкуренція повинна вирішуватися на користь норми, прийнятої пізніше. Таке правоположення є абсолютно обґрунтованим, оскільки найновіше законодавство демонструє способи та форми правового регулювання, які на даний етап розвитку суспільства, на думку законодавця, є найефективнішими.

Позивач зауважує, що подібне питання було врегульоване пунктом 1 листа Міністерства юстиції України № 758-0-2-08-19 від 26 грудня 2008 року, а саме: у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням "застарілих" норм з одного й того ж питання.

З вищезазначеного, на думку позивача, вбачається, що пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 391 та абзаци 1, 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928 є нормами виданими одним і тим самим нормотворчим органом Кабінетом Міністрів України, знаходяться в однакових за ієрархією документах постановах, однак, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928 була прийнята пізніше відносно постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 391, тому при конкуренції правових норм підлягають застосуванню саме положення викладені абзацах 1, 2 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928, незважаючи на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 391 не втратила чинності станом на 31 жовтня 2023 року.

Таким чином позивач наголошує, що відповідач 1, допускаючи бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні щомісячної надбавки за роботу з особливими умовами праці, тлумачить норми діючого законодавства на власний розсуд, тим самим порушує законні права позивача.

Щодо аргументу відповідача 1 про недотримання процедури призначення надбавки за роботу з особливими умовами праці, позивач наголошує, що ця позиція не відповідає загальному контексту правової позиції відзиву, а саме: відповідач 1 наголошує на недотриманні порядку призначення щомісячної надбавки за Постановою № 928 поряд з аргументами про відсутність підстав для застосування норм Постанови № 928 в цілому.

Відтак позивач на задоволенні позову наполягає.

Відповідач 2 правом на надання відзиву не скористався.

Відповідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вкладене, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт НОМЕР_1 , виданий Дружківським МВ ГУМВС України в Донецькій області 26.02.2010 року.

Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 та не заперечується сторонами, позивач з 01.03.2018 року по теперішній час працює на посаді помічника судді Дружківського міського суду Донецької області.

Листом від 02.10.2023 року позивач звернувся до відповідача 1 де просив повідомити, на яких підставах йому не нараховується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928.

Листом відповідача 1 від 30.10.2023 № 03-1437 позивача повідомлено про те, що відповідно пп. 4 п. 1 Постанови № 391, працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях можливих чи активних бойових дій та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються. Відтак надбавка, передбачена Постановою № 928, не розповсюджується на позивача так як він отримує посадовий оклад з урахуванням коефіцієнта 1,5, що визначено Постановою № 391.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

За приписами статті 157 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-УІІІ Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон №1402-VIII) кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про помічника судді, затвердженого рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 №21 (далі - Положення), відповідно до частини 1 статті 157 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України. Правовий статус, умови діяльності помічників судді визначаються Законом України Про судоустрій і статус суддів, статтею 92 Закону України Про державну службу, нормативно-правовими актами з питань оплати праці працівників патронатних служб і цим Положенням. Посади помічників судді належать до посад патронатної служби, на які не поширюється дія Закону України Про державну службу, крім статті 92 Закону України Про державну службу.

Відповідно до пункту 15 Положення оплата праці помічника судді встановлюється відповідно до Законів України Про судоустрій і статус суддів, Про оплату праці і нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, що регулюють умови оплати праці працівників патронатних служб, у тому числі в системі правосуддя.

Статтею 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР Про оплату праці (далі - Закон №108/95-ВР) визначено, що структура заробітної плати становить:

основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки).

встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного зазначеними актами норми.

Умови оплати праці працівників патронатних служб у державних органах затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1112 Про умови оплати праці працівників державних органів, на яких не поширюється дія Закону України Про державну службу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391 Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану встановлено, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Так, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Дружківська міська територіальна громада віднесена до території можливих бойових дій, у зв`язку з чим оклади працівників апарату Дружківського міського суду, а в тому числі і оклад позивача, визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Підпунктом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 391 також встановлено, що працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928 Деякі питання оплати праці працівників підприємств, установ, закладів та організацій під час воєнного стану визначено, що на період воєнного стану працівникам установ, закладів та організацій, що фінансуються з державного бюджету, які безпосередньо виконують обов`язки та завдання, виплачується щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці (далі - надбавка) за фактично відпрацьований час: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу.

Аналізуючи Постанову № 928 в контексті кола осіб, на яких ця постанова розповсюджується, суд звертає увагу, що відповідно до п. 3.4.4 Наказу "Про затвердження національних стандартів України, державних класифікаторів України, національних змін до міждержавних стандартів, внесення зміни до наказу Держспоживстандарту України від 31 березня 2004 р. N 59 та скасування нормативних документів" від 28.05.2004 N 97, державна організація (установа, заклад) утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Відтак суд приходить до висновку, що судовий орган, який є державним органом, не може вважатися установою, закладом та організацією, що фінансуються з державного бюджету в розумінні Постанови № 928, а тому дія цієї Постанови не розповсюджується на позивача. Поряд з чим положення Постанови № 391 мають більш вузький характер по колу осіб та прямо визначають працівників державних органів в якості отримувачів посадових окладів з урахуванням коефіцієнту 1,5.

Також суд погоджується з аргументами відповідача 1 з приводу обмежень, встановлених пп. 4 п. 1 Постанови № 391. При цьому позиція ОСОБА_1 щодо змісту листа Міністерства юстиції України № 758-0-2-08-19 від 26 грудня 2008 року є слушною, проте такий Лист має рекомендований та роз`яснювальний характер, крім цього законодавець уповноважений вносити зміни у раніше прийняті нормативно-правові акти з урахуванням поточних змін в законодавстві.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем 1 було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності своїх дій, здійснених відносно позивача.

За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Суддя О.О. Галатіна