Справа № 500/6826/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6826/23

19 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 червня 2023 року ОСОБА_1 отримав податкове повідомлення-рішення, винесене Головним управлінням Державної податкової служби у Тернопільській області (надалі - ГУ ДПС у Тернопільській області) від 17 травня 2023 року № 11-1904, винесене за податковий період 2022 рік на суму 10 490,57 гривень, за зобов`язанням податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з фізичних осіб, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно пункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2023 року № 11-1904, винесене ГУ ДПС у Тернопільській області незаконним, таким, що не відповідає чинному законодавству України та порушує його права і законні інтереси.

Ухвалою суду від 27.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 03.11.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має у власності: нежитлове приміщення, зазначене в генплані під літ. «А», загальною площею 4841,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/6, дата реєстрації права власності: 20.10.2021.

З огляду на що, ГУ ДПС у Тернопільській області проведено розрахунок податку на зазначений об`єкт нерухомого майна за 2022 рік та винесено податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 №0-1904 на суму 10490,57 гривень.

Як видно з матеріалів справи, Хоростківська міська рада Чортківського району Тернопільської області прийняла рішення від 09.07.2021 №725, яким встановила ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік.

Відповідно до статті 8 Закону України від 02.12.2021 №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6500,00 грн.

Таким чином, для позивача сума податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік склала 10 490,57 грн.

Відтак за умови, що результат господарської діяльності відповідає критеріям сільськогосподарського товаровиробника, визначеного чинним законодавством і відповідатиме основному виду економічної діяльності, то саме тоді Позивач матиме підстави для застосування норм п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України до приналежних йому об`єктів нерухомості, які класифікуються у класі 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» Класифікатора.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену підпунктом «ж» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст.266 ПК України, підлягає встановленню чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права у 2022 році.

Однак, представник відповідача зазначає, що платник у позові жодним чином не доказав, що у 2022 році він використовував нежитлові приміщення з метою ведення особистого селянського господарства для виготовлення сільськогосподарської продукції.

Натомість, ОСОБА_1 посилається на рішення ДПС України «Про результати розгляду скарги» від 31.08.2023 №25441/6/99-00-06-01-03-06, у якій податковий орган відмовив позивачу у задоволенні скарги, посилаючись на те, що для звільнення від сплати податку на нерухоме майно необхідна реєстрація фізичною особо-підприємцем, незважаючи на те, що такі підстави для звільнення від сплати податку на нерухоме майно не зазначено в підпункті «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Зазначений умовивід ОСОБА_1 демонструє повне нерозуміння даної норми Закону. Факт його реєстрації міг би хоч якось засвідчити його підприємницьку діяльність, пов`язану з виробництвом сільськогосподарської продукції.

На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 27.11.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 19.12.2023 о 10:00 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має у власності: нежитлове приміщення, зазначене в генплані під літ. «А», загальною площею 4841,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/6, дата реєстрації права власності: 20.10.2021.

З огляду на що, ГУ ДПС у Тернопільській області проведено розрахунок податку на зазначений об`єкт нерухомого майна за 2022 рік та винесено податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 №0-1904 на суму 10490,57 гривень.

Відповідно до рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 квітня 2011 року у справі № 2-278/2011 за батьком позивача, ОСОБА_2 було визнано право власності на тваринницьке приміщення № НОМЕР_2 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в (1/3 частки). На вказане тваринницьке приміщення було виготовлено технічний паспорт та Гусятинським районним комунальним бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності, що засвідчується витягом про державну реєстрацію № 29920520 від 11.05.2011 року. Належна батьку частина приміщення використовувалася ним для вирощування свиней. ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько, ОСОБА_2 помер. 20 жовтня 2021 року позивачем було отримано свідоцтво на спадщину за законом, відповідно до якого успадкував частину тваринницького приміщення.

Відповідно до статті 8 Закону України від 02.12.2021 №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6500,00 грн.

Таким чином, для позивача сума податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2022 рік склала 10 490,57 грн.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 року №11-1904, винесене за податковий період 2022 рік на суму 10 490,57 гривень безпідставно.

Не погодившись із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В п.п.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1ст. 36 ПК України).

Згідно з п. 15.1. ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 ПК України).

Згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Згідно з пп. 266.7.2 ПКУ податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, надсилає (вручає) платнику податку фізичній особі контролюючий орган за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Водночас у пп. «а» пп. 266.10.1 ПКУ прописано, що податкове зобов`язання за звітний рік із податку сплачують фізособи протягом 60 днів із дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 56.2 ПКУ у випадку, коли платник вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд цього рішення. Тож, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження в разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства (п. 55.1 ПКУ).

Статтею 266 Податкового кодексу України регулюється порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки орендної плати. Пунктом 266.1. статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Платники податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб, визначаються наступним чином:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

В пунктом 266.2 статті 266 ПКУ передбачено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Відповідно до підпункту Ж п. 266.2.2. статті 266 ПКУ, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Як вже зазначалося, належна йому частина нежитлового приміщення в оренду не передана та використовується згідно сільськогосподарського призначення для вирощування свиней, тому відповідно до норм податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування.

Відповідно до п. 266.7.3. статті 266 ПКУ платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:

- об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

- розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

- права на користування пільгою із сплати податку;

- розміру ставки податку;

- нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023 року №11-1904, винесене за податковий період 2022 рік на суму 10 490,57 гривень безпідставно.

Правові підстави подання оскарження рішень контролюючих органів визначено статтею 56 Податкового кодексу України. Зокрема, в пункті 56.12. зазначено, якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу. Пунктом 56.15. передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Правові підстави подання оскарження рішень контролюючих органів визначено статтею 56 Податкового кодексу України. Зокрема, в пункті 56.12. зазначено, якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу. Пунктом 56.15. передбачено, що скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Отже, неврахування зазначених вище норм Податкового кодексу України, призвело до неправомірного прийняття ГУ ДПС у Тернопільській області податкових повідомлень-рішень від 17.05.2023 року №11-1904, винесене за податковий період 2022 рік на суму 10 490,57 гривень.

Дані факти були зазначені у скарзі, поданій позивачем на адресу Державної податкової служби України. У відповіді від 31 серпня 2023 року податковий орган відмовив у задоволені скарги, посилаючись на те, що для звільнення від сплати податку на нерухоме майно необхідна реєстрація фізичною особою-підприємцем, незважаючи на те, що такі підстави для звільнення від сплати податку не зазначено в підпункту Ж п. 266.2.2. статті 266 ПКУ.

Згідно з п. 56.21. статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним були вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції від 17.10.2023 року.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте ГУ ДПС у Тернопільській області від 17.05.2023 року №11-1904, винесене за податковий період 2022 рік на суму 10 490,57 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637).

Головуючий суддя Подлісна І.М.