Справа № 480/4993/22
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2023 р. Справа №480/4993/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) (далі - відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ), в якій, з урахуванням уточненого позову (а.с.56-60) просив:
1) визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо не проведення виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 статті 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) перерахувати та доплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 статті 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 11 календарних років на момент виключення зі списків особового складу 30.05.2020 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2020 № 151.
Свої вимоги мотивував тим, що відповідачем протиправно не було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч.2 статті 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 11 календарних років на момент виключення зі списків особового складу 30.05.2020 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2020 № 151.
Ухвалою суду від 08.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. При цьому, вказаною ухвалою суду у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі, а у позивача - письмове обґрунтування позовних вимог.
У зв`язку з не наданням витребуваних доказів відповідачем, ухвалою суду від 13.02.2023 такі докази витребовувалися повторно (а.с.33), а також надання відповідачем доказів забезпечувалося судом шляхом направлення Міністерству оборони відповідних запитів та ухвали суду (а.с.21, 29).
Так, відповідач подав до суду пояснення, в якому вказав, що ОСОБА_1 був звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.06.2021 №26-РС у запас за пунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а згідно з пунктом 6 розділу XXXII «Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби» наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018р. №260 військовослужбовцям, звільненим з військової служби за службовою невідповідністю одноразова грошова допомога не виплачується (а.с.38, 41).
25.04.2023 від позивача до суду надійшов уточнений позов (а.с.56-60), яким ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги в частині дати, з якою він пов`язує виникнення у нього права на отримання спірної грошової допомоги. Зокрема, згідно поданої заяви позивач просив зобов`язати відповідача виплатити йому грошову допомогу саме під час першого звільнення - згідно наказу від 30.05.2020 №151.
Крім того, в окремо викладеній заяві в обґрунтування позову позивач вказав, що відомості про вислугу в 11 років станом на 30.05.2020 ним взято з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №169 від 18.06.2021 (а.с.92).
Ухвалами суду від 21.03.2023, 10.04.2023, 03.05.2023, 25.05.2023, 28.06.2023 та від 26.07.2023 повторно та додатково у сторін і Зміївського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області витребовувалися додаткові докази у справі та пояснення, а також відповідачу встановлювався строк для подання пояснень щодо уточненого позову позивача (а.с. 44, 53, 65-66, 74, 81, 90).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.69-70), в якому щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на момент виключення позивача зі списків особового складу 18.06.2021 підтримав раніше надані пояснення, а щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на момент виключення зі списків особового складу 30.05.2020 вказав, що право на отримання такої допомоги виникає за наявності виключно календарної вислуги 10 років і більше. Зокрема, наголосив, що на момент звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту 30.05.2020 календарна вислуга позивача складала менше 10 років (станом на 01.01.2020 - календарна вислуга ОСОБА_1 становить - 07 років 07 місяців 20 днів), тому відповідач вважає, що позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення на момент виключення зі списків особового складу 30.05.2020.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від Чугуївського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області надійшов послужний список позивача та витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 №151 від 30.05.2020 та №169 від 18.06.2021 (а.с.84-88).

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом відповідно до послужного списку встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 з 13.11.2008 по 29.10.2009, у Військовій частині НОМЕР_4 з 09.08.2014 по 21.08.2014, у Військовій частині НОМЕР_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) з 24.08.2014 по 11.09.2015 та з 30.11.2015 по 30.05.2020, що станом на 30.05.2020 складає повних 6 календарних років (а.с.85-86).

Згідно наказу від 02.01.2020 позивачу станом на 01.01.2020 було оголошено вислугу років у пільговому обчисленні 11 років 16 днів (а.с.70). Про обсяг вислуги станом на травень повних 11 років підтверджується також особовою карткою позивача за 2020р. (а.с.52).

30.05.2020 ОСОБА_1 був звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.05.2020 №38-РС у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», направлений для зарахування на військовий облік до Зміївського районного військового комісаріату Харківської області, про що свідчить витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.05.2020 №151 (а.с.10, 71, 87).

Згідно вказаного витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.05.2020 №151 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 30.05.2020 (а.с.10, 71, 87).

При цьому, станом на 30.05.2020 нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50% грошового забезпечення, встановленої ч.2 статті 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачу проведено відповідачем не було, що відповідачем не заперечувалося у поясненні та у відзиві (а.с.38, 41, 69-70).

У подальшому, як вбачається з послужного списку позивача, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 17.02.2021 по 18.06.2021 (а.с.85-86) та був звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.06.2021р. №26-РС у запас за пунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що свідчить витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2021 №169 (а.с.11, 39, 42, 48зворот, 88, 93).

Згідно вказаного витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2021 №169 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 19.06.2021, визначено вислугу років у Збройних силах України календарну в 11 років 07 місяців та 29 днів, пільгову - в 04 роки 02 місяці 22 дні, та загальну - в 15 років 10 місяців та 21 день (а.с.11, 39, 42, 48зворот, 88, 93).

При цьому, станом на 19.06.2021 нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50% грошового забезпечення, встановленої ч.2 статті 15 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачу проведено відповідачем не було, що відповідачем не заперечувалося у поясненні та у відзиві (а.с.38, 41, 69-70).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.01.2022 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50% грошового забезпечення (а.с.14), однак відповіді надано Військовою частиною НОМЕР_1 надано не було.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в цьому випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу") передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII).

Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII в редакції чинної на час звільнення позивача в 2020р., військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

При цьому, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок № 260, тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 2 розділу XXXII якого визначено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Згідно п.п.7,8 розділу XXXII Порядку №260 у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (п.7).

Для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами) (п.8) (далі - Порядок № 393).

Так, згідно абзацу восьмого пункту 10 Порядку № 393 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Крім того, згідно абзацу 3 пункту 10 Порядку № 393 установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, яка розраховується за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять років і більше.

Дійсно матеріалами справи підтверджується, та на чому наголошує відповідача, позивач був звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.06.2021р. №26-РС у запас за пунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що свідчить витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2021 №169 (а.с.11, 39, 42, 48зворот, 88, 93).

При цьому відповідно до п.6 розділу XXXII Порядку №260, на який посилається відповідач, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про запобігання корупції", а також тим, які станом на 16 березня 2014 року проходили службу на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і в установленому порядку не продовжили її проходження за межами тимчасово окупованої території України, одноразова грошова допомога не виплачується.

У той же час, предметом цього спору є питання невиплати позивачу спірної допомоги не в 2021р. згідно із наказом від 18.06.2021р. №26-РС, а невиплата спірної допомоги під час звільнення ОСОБА_1 в 2020р. згідно із наказом від 30.05.2020 №151 (а.с.87). Відтак посилання відповідача на п.6 розділу XXXII Порядку №260 суд не приймає до уваги.

Разом з тим, у цих спірних відносинах позивач вважає, що має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби станом на 30.05.2020 виходячи з календарної вислуги в 11 років, що визначена згідно наказу Військової частини НОМЕР_1 №169 від 18.06.2021, в той час як відповідач вважає, що право на отримання такої допомоги виникає у позивача за наявності виключно к а л е н д а р н о ї вислуги 10 років і більше, якої станом на 30.05.2020 у ОСОБА_1 н е м а є (наявна календарна вислуга станом на 01.01.2020 становить 07 років 07 місяців 20 днів).

Тобто, спірним є питання застосування ч. 2 ст.15 Закону № 2011-XII, Порядку №393 та Порядку №260 в контексті наявності у позивача права на одноразову грошову допомогу при звільненні за наявності календарної вислуги.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція відносно застосування приписів ч. 2 ст. 15 Закону №2011-XII сформована у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.11.2020 у справі №822/3008/17, від 21.04.2021 №380/2427/20, від 29.04.2022 у справі №580/2497/21, від 19.05.2022 у справі №580/3392/20.

Так, згідно правової позиції Верховного Суду вказана норма не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги. Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».

Водночас, Верховний Суд наголосив, що умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-XII є наявність «вислуги 10 років і більше». Поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» і поняття «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», є відмінними, адже до складу першого включається як календарна так і пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.05.2020 №151 ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29.05.2020 №38-РС у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 30.05.2020 (а.с.10, 71, 87).

Згідно послужного списку позивача, ОСОБА_1 станом на 30.05.2020 мав повних 6 років календарної служби, а згідно особової картки позивача за 2020 рік ОСОБА_1 станом на час звільнення в травні 2020р. мав пільгову вислугу 11 повних років (а.с.52 зворот).

Таким чином, умова про наявність у позивача 10 і більше років вислуги дотримана.

Інші підстави відмови у нарахуванні й виплаті грошової допомоги, крім недостатності років вислуги, станом на час звільнення в 2020р. відповідачем не вказувались.

Отже, з огляду на вказані норми та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII позивач як такий, що має вислугу більше 10 років, станом на день звільнення з військової служби (30.05.2020) набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (6 років), у зв`язку з чим суд вважає необхідним задовольнити частково позовні вимоги та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням 30.05.2020 з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням 30.05.2020 з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 (шість) календарних років вислуги.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби станом на 30.05.2020 виходячи з календарної вислуги та саме в 11 років, з огляду на те, що вислуга в 11 календарних років визначена відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_1 №169 від 18.06.2021 (що підтверджує позивач у поясненні, а.с.92), в той час як позивач просить нарахувати та виплатити спірну одноразову грошову допомогу саме станом на 30.05.2020, тобто до визначення вислуги відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_1 №169 від 18.06.2021 - 18.06.2021. Тобто матеріалами справи не підтверджено про наявність у позивача вислуги у календарному обчисленні станом на 30.05.2020 11 років. Натомість матеріалами справи, зокрема, копією послужного списку (а.с.85-86), підтверджено про наявність у позивача станом на 30.05.2020 календарної вислуги років - 6 років. А як вже зазначалось вище поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» і поняття «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», є відмінними, адже до складу першого включається як календарна так і пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Таким чином, вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням 30.05.2020 з військової служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням 30.05.2020 з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 (шість) календарних років вислуги.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25.12.2023.

Суддя І.Г. Шевченко