Справа № 200/7380/23
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 грудня 2023 року Справа №200/7380/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., вирішуючи питання про наявність підстав для прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС» (адреса: 84200, Донецька область, м. Дружківка, вул.Козацька, 68, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (вул.Італійська,59, м.Маріуполь, Донецька область, 87515, код ЄДРПОУ ВП 44070187) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.05.2021 №3.

За результатами ознайомлення з даною позовною заявою судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, передбачених ст.160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), з огляду на таке.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч.1 ст.5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст позовних вимог впливає на з`ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

Тобто, предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви.

Отже, визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.10.2018 по справі №826/16958/17.

Згідно з п.4 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В порушення вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначено зміст позовних вимог, який не відповідає вимогам статті 5 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.05.2021 №3. Проте, зі змісту позову та наданого рішення ДПС України від 13.09.2022 №10903/6/99-00-06-01-01-06 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 20.05.2021 № 3 скасовано в частині заниження інших операційних доходів на суму списання кредиторської заборгованості по нерезиденту Rodane Limited, 8 Kennedy Avenue, а в іншій частині зазначене ППР залишено без змін.

Вказані недоліки підлягають усуненню.

Суд наголошує, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійсненні судочинства за його позовною заявою.

Крім цього, згідно п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Позивачем в позовній заяві вказано найменування відповідача: Головне управління ДФС у Донецькій області, але, згідно з кодом ЄДРПОУ, вказаним у позовній заяві - 44070187, у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України зазначено юридичну особу: Головне управління ДПС у Донецькій області.

Суд зазначає, що Головне управління ДФС у Донецькій області перебуває у стані припинення, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань наявний запис.

З огляду на це позивачу необхідно визначитися з належним відповідачем у справі та зазначити у позовній заяві найменування відповідача, вказане в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Крім того, згідно ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частина 2 статті 132 КАС України визначає, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI зі змінами та доповненнями (далі Закон № 3674) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У порушення вказаних норм, позивачем до позовної заяви документ про сплату судового збору не додано.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позов майнового характеру про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.05.2021 №3.

При цьому, суд зазначає, що позовна вимога майнового характеру про визнання протиправним та скасування спірного повідомленням-рішенням від 20.05.2021 №3 на загальну суму грошового зобов`язання 2873211,25 грн. повинна бути оплачена судовим збором у розмірі 26840,00 грн.

В той же час суд позбавлений можливості визначити суму судового збору за вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.05.2021 №3, оскільки позивачем не визначено в якій саме частині зазначене рішення оскаржується.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Інформацію про платіжні реквізити для перерахування судового збору за подання адміністративного позову до Донецького окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (https://adm.dn.court.gov.ua) в розділі "Судовий збір".

Крім того, частиною шостою статті 161 КАС України обумовлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, в якому позивач просить поновити пропущений ним строк для звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження податкового повідомлення-рішення від 20.05.2021 №3, посилаючись на запровадження на території України військового стану та переведення штату працівників на дистанційну форму роботи та вимушене перевезення майна товариства. Також вказано, що 27.10.2023 під час проведення звірки взаєморозрахунків щодо повноти сплати податків та зборів, з фіскальним органом виявилося, що за результатами розгляду скарги на ППР від 20.05.2021 №3 Державною податковою службою України винесено рішення від 13.09.2022 №10903/6/99-00-06-01-01-06. Однак дане рішення не надано ТОВ «ЕТС». Зазначене рішення ДПС України отримано товариством лише 02.11.2023 у відповідь на адвокатський запит. Представник позивача вважає, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено. Також просив врахувати, що ТОВ «ЕТС» було позбавлено можливості отримати рішення від 13.09.2022 №10903/6/99-00-06-01-01-06 так як евакуйовано на більш безпечну територію України та з 25.02.2022 не перебуває за своєю юридичною адресою.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заявлене позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, а також проаналізувавши зміст норм процесуального права, що регулюють це питання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною четвертою цієї статті якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, загальний строк звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а у випадку використання позивачем досудового порядку вирішення спору такий строк становить три місяці з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги, або шість місяців з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою у випадку, якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом.

При цьому КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

У постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19 Верховний Суд зазначив, що "граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України. При цьому мова йде не тільки про строки, згадані в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.

Враховуючи викладене, Верховний Суд у складі Судової палати вважає помилковим твердження позивача про те, що як за загальним правилом, так і у разі попереднього адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення строк звернення до суду становить 1095 днів відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 ПК України, оскільки ця норма права не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 ПК України. Також ця норма закріплює обмеження на позасудовий порядок оскарження відповідних рішень податкового органу, у разі їх оскарження в судовому порядку, та визначає зміну правового стану грошового зобов`язання на неузгоджене.

Водночас пункт 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Отже, Верховний Суд у складі судової палати вважає, що колізія між нормами пунктів 56.18 і 56.19 статті 56 ПК України відсутня, оскільки вони не припускають множинного трактування прав платників податків.

Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України); вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

З огляду на відповідні правові висновки Верховного Суду, строк звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення становить: шість місяців з дня, коли особа дізналася про прийняття такого податкового повідомлення-рішення у випадку невикористання процедури досудового врегулювання спору (адміністративного оскарження) відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України та один місяць з дня, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 ПК України у випадку використання процедури досудового врегулювання спору (адміністративного оскарження).

Позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області від 20.05.2021 №3.

Користуючись правом визначеним п.56.2 ст.56 ПК України позивачем подано до ДПС України скаргу від 25.06.2021, зокрема, на спірне податкове-повідомлення рішення.

За результатами розгляду скарги рішенням ДПС України від 13.09.2022 №10903/6/99-00-06-01-01-06 податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 20.05.2021 № 3 скасовано в частині заниження інших операційних доходів на суму списання кредиторської заборгованості по нерезиденту Rodane Limited, 8 Kennedy Avenue, а в іншій частині зазначене ППР залишено без змін.

Позов подано до суду 14.12.2023, тобто з порушенням строку, встановленого ст.122 КАС України, п. 56.19 ст. 56 ПК України.

Оцінюючи такі доводи позивача викладені в клопотання про поновлення строку звернення до суд, суд враховує, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 121 КАС України суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважність причин повинен доводити скаржник (див. постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №806/2321/16).

Причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Водночас не звернення до суду з позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 640/12324/19.

Як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду, позивач посилається на введення в Україні воєнного стану та запровадження дистанційної роботи на підприємстві, що на думку позивача є об`єктивними обставинами для поновлення, як перешкоджали вчасно звернутися до суду з даним позовом.

Однак, обставини, зазначені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не свідчать про те, що позивач був обмежений у праві на своєчасне звернення до суду з цим позовом.

Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що наведені у позовній заяві підстави для поновлення строку звернення дійсно пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи (яка "сама повинна цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки") та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк, звернення до суду з адміністративним позовом.

Тобто обставини, зазначені позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, не спричинили припинення діяльності підприємства та виконання керівником й іншими працівниками своїх функціональних обов`язків, а також не свідчать про те, що позивач був обмежений у праві на своєчасне отримання правової допомоги та, як наслідок, вчасного звернення до суду з цим позовом.

Щодо зазначення позивачем причин пропуску строку на звернення до суду із даними вимогами у зв`язку із запровадження на території України воєнного стану, то суд зазначає наступне.

Верховний Суд в ухвалі від 01.08.2022 по справі № 802/118/17-а наголосив, що посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло та обумовило пропуск строку.

Суд зазначає, що лише посилання позивача на введення на території України воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку для подання позову, та без надання доказів того, яким чином введення воєнного стану вплинуло на можливість вчинення процесуальних дій стороною позивача.

Щодо посилання представника позивача на неможливість отримати рішення ДПС України від 13.09.2022 №10903/6/99-00-06-01-01-06, отримано товариством лише 02.11.2023 у відповідь на адвокатський запит, суд зазначає, що ртримання представником позивача 02.11.2023 у відповідь на адвокатський запит рішення ДПС України від 13.09.2022 №10903/6/99-00-06-01-01-06 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому випадку.

Крім того, як вбачається з відповіді ДПС України від 02.11.2023 №32922/6/99-00-06-02-02-06 рішення ДПС України від 13.09.2022 №10903/6/99-00-06-01-01-06 було направлено 13.09.2022 рекомендованим письмом з повідомленням про вручення на адресу зазначену в скарзі: АДРЕСА_1 (штрихкодовий ідентифікатор 771).

Як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду та не отримання рішення ДПС України від 13.09.2022 №10903/6/99-00-06-01-01-06, позивач також посилається на переведення працівників товариства на дистанційні умови праці та евакуацію, у зв`язку з чим з 25.02.2022 не перебуває за своєю юридичною адресою.

Проте, згідно з нормами ст.ст.60, 60-2 Кодексу законів про працю переведення працівників підприємства в режим дистанційної роботи не звільняє від обов`язку працівників підприємства належним чином виконувати передбачений обсяг функцій і фактично є питанням організації внутрішніх робочих процесів.

Крім того, зазначені представником позивача підстави поважності пропуску строку звернення до суду, не є непереборною та безумовною обставиною чи об`єктивною підставою для поновлення строку звернення до суду в межах даних правовідносин, а фактично свідчить лише про відсутність інтересу у вирішенні даного предмета позову зі сторони ТОВ "ЕТС".

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Згідно з рішенням ЄСПЛ від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до іншої практики ЄСПЛ (справи "Пелевін проти України", № 24402/02, рішення від 20 травня 2010 року, п. 27; "Наталія Михайленко проти України", № 49069/11, рішення від 30 травня 2013 року, п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Таким чином, зважаючи на те, що наведені у клопотанні обставини щодо причин несвоєчасного звернення до суду із відповідним позовом не можна вважати поважними, тому заява про поновлення такого строку задоволенню не підлягає.

За правилами, визначеними частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що дану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 122, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТС» (адреса: 84200, Донецька область, м. Дружківка, вул.Козацька, 68, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (вул.Італійська,59, м.Маріуполь, Донецька область, 87515, код ЄДРПОУ ВП 44070187) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без руху.

Позивачу у десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали усунути недоліки поданого адміністративного позову шляхом надання до суду: позовної заяви з її копіями відповідно до кількості учасників справи, оформленої з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України (з вірним найменуванням відповідача та зазначенням спірної частини податкового повідомлення-рішення); доказу сплати судового збору у розмірі, встановленому законом; заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин пропуску цього строку.

Роз`яснити особі, яка звернулася з позовною заявою, що у разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, така позовна заява повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Загацька