Справа № 369/17045/21
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2023-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/25/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Варваровій М.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Києво- Святошинського районного суду Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського інспектора СРПП ВП № 1 Фастівського РУП лейтенанта поліції Ніжнік Едуарда Васильовича, третя особа: Фастівське районне управління поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

УСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до поліцейського інспектора СРПП ВП № 1 Фастівського РУП лейтенанта поліції Ніжнік Едуарда Васильовича, третя особа: Фастівське районне управління поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18 листопада 2021 року поліцейський інспектор СРПП ВП № 1 Фастівського РУП лейтенант поліції Ніжнік Едуарда Васильовича відносно позивача виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 428422.

Відповідно до винесеної постанови, ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Як зазначено в постанові, 18.11.2021 о 21 год. 57 хв. в м. Боярка по вул. Сагайдачного, ОСОБА_1 керував автомобілем з неосвітленим заднім державним номерним знаком у темну пору доби, чим порушив п. 30.2 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. У зв`язку з чим позивачу поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 850 грн.

Як зазначено в позовній заяві, вищезазначена постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 18.11.2021 близько 22 год. ОСОБА_1 знаходився біля припаркованого автомобіля в м. Боярка по вул. Сагайдачного разом зі своєю дружиною. При чому, автомобіль не рухався. В цей час до них підійшли працівники поліції та почали перевірку документів. Позивач повідомив працівників поліції, що не керує автомобілем і не збирається цього робити, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за порушення ПДР. Не зважаючи на такі заперечення, працівники поліції безпідставно скали оскаржувану постанову, не дивлячись при цьому на той факт, що підсвідка номерного знаку була в справному та належному стані. Про складання даної постанови працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 та не вручили останньому копію даної постанови. Останню він отримав вже в Фастівському районному управлінні поліції 29.11.2021.

При чому, матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 не містять пояснень свідків та/або відео, що підтверджують факт керування позивачем автомобілем.

Просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову БАВ № 428422 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення; судові витрати покласти на відповідача.

06.12.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів для аргументування своєї позиції надано не було. Представник третьої особи пояснень по суті спору не надав.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 і 5 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, щопостановою серії БАВ № 428422 від 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. за ч. 6 ст. 121 КУпАП у зв`язку з тим, що 18.11.2021 о 21 год. 57 хв. у м. Боярка, вул. Сагайдачного водій ОСОБА_1 керував автомобілем ФІАТ державний номерний знак НОМЕР_1 з неосвітленим заднім державним номерним знаком у темну пору доби, чим порушив п. 30.2 ПДР.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 зазначено, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак, у даній адміністративній справі відповідач жодних доказів (включаючи оригінал постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, матеріалів фото- та відеофіксації на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), які встановлювали б факт вчинення позивачем вказаного правопорушень, не надав.

У визначений ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2021 строк відповідач не подав відзив проти позовної заяви та/або вищезазначені документи, щоб підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи; водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач заперечує обставини керування ним транспортним засобом з неосвітленим заднім державним номерним знаком у темну пору доби, а відтак заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. Матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративний проступок.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

З огляду на вищевикладене, а також те, що позивач в своєму позові категорично заперечив свою вину у вчиненому правопорушенні, а відповідач жодними доказами не спростовано наведених позивачем обставин та не доведено його винуватість у даному адміністративному правопорушенні, шляхом подання доказів, на підставі яких можна було б встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та його винуватість у вчиненні такого, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а адміністративна справа відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст.121 КУпАП - закриттю, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», визначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається із матеріалів справи, між адвокатом Харченком Сергієм Вікторовичем (Адвокат) та Мироновим Володимиром Петровичем (Клієнт) було укладено Договір № 92/21 про надання професійної правничої допомоги від 30.11.2021.

Відповідно до п.3.1 вищезазначеного договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.

30.11.2021 сторони зазначеного договору уклали додаткову угоду № 1 до Договору № 92/21 про надання професійної правничої допомоги від 30.11.2021, згідно якої визначили вартість послуг (гонорар) адвоката у розмірі 5 000 грн.

Згідно квитанції № 2733715 від 01.12.2021 адвокат отримав 5 000 грн. згідно Договору про надання професійної правничої допомоги.

При цьому суд вважає, що розмір понесених позивачем судових витрат є адекватним та співмірним обсягу наданої правничої допомоги, складністю справи та часом, витраченим адвокатом для надання вищевказаних послуг.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Київській області підлягають стягненню 5 000 грн. судових витрат на правову допомогу та 454 грн. судового збору.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 19, 62 Конституції України, керуючись ст. ст. 251, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 229, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського інспектора СРПП ВП № 1 Фастівського РУП лейтенанта поліції Ніжнік Едуарда Васильовича, третя особа: Фастівське районне управління поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати дії поліцейського інспектора СРПП ВП № 1 Фастівського РУП лейтенанта поліції Ніжнік Едуарда Васильовичапротиправними та скасувати постанову БАВ № 428422 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фастівського районного управління поліції (Київська обл., м. Фастів, вул. Осипенко, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Тетяна ДУБАС