Справа № 380/18076/23
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 рокусправа № 380/18076/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; надалі - Позивач) до Військова частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; надалі - Відповідач) з вимогами:

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.08.2022 №1395;

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. за серпень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу безпідставно не нарахована та не виплачена за серпень 2022 року додаткова винагорода передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168), з підстав накладення дисциплінарного стягнення. Представник позивача наголошує, що ані положенням Дисциплінарного статуту, ані положеннями інших нормативно-правових актів, не передбачено прийняття до військовослужбовців такого виду дисціплінарного стягнення, як позбавлення додаткової грошової винагороди. Стверджує, що наведений перелік видів дисциплінарних стягнень є вичерпним і додатковому розширенню не підлягає, а тому застосування такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткових доплат до грошового забезпечення позивача знаходиться поза межами правового поля. Також звертає увагу, на те, що Постанова КМУ від 28.02.2022 № 168 не містить будь яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю. Такого обмеження, не передбачено узагалі жодним нормативно-правовим актом України, що свідчить про безпідставність позбавлення таких виплат. В позовній заяві покликається на ст. 61 Конституції України, якою встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова № 168). Так, згідно з пунктом 1 постанови № 168 (у редакції постанови від 07.07.2022 № 793 станом на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні № 912/з/29 від 23.06.2022 (копія додається), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022. Згідно з пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.08.2022 № 1395 "Про притягнення до відповідальності військовослужбовців 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ", а також додатку 2 до цього наказу, солдата ОСОБА_1 за відмову 04.08.2022 року виконати бойовий наказ (розпорядження) командира 2 стрілецького батальйону щодо утримання рубежу оборони та залишення бойових позицій ротного опорного пункту " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", на підставі підпункту 9.7 пункту 9 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 наказано не включати до наказу про виплату за серпень 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у зв`язку із відмовою виконувати бойовий наказ (розпорядження) у серпні 2022 року. Прийняття Міністром оборони України розпорядження від 23.06.2022 №912/з/29 узгоджується з повноваженнями, визначеними пунктом 17 Порядку №260, а тому відповідні рішення підлягають врахуванню при вирішення питання про виплату додаткової допомоги, передбаченої Постановою №168. Згідно рішень Міністра оборони України від 25.03.2002 №248/1298 та від 23.06.2022 №912/з/29 та пунктів 1, 5 розділу XVI Порядку №260 простежується аналогія закону, яка полягає в тому, що виплата премії та додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідного наказу командира частини, в якому зазначається конкретний перелік військовослужбовців, які набули право на дані виплати, з врахуванням дотримання даними військовослужбовцями норм чинного законодавства та належного виконання ними покладених на них обов`язків. Представник відповідача у відзиві також зазначає, що позбавлення додаткової винагороди є наслідком накладення на позивача дисциплінарного стягнення за відмову від виконання бойових наказів під час виконання обов`язків військової служби та передбачено окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, а тому не може вважатись подвійним притягненням його до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 08.08.2023 року, вказану позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали судді від 08.08.2023 року позивачем виконано повністю.

Ухвалою від 22.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 (Позивач) проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 .

В період військової служби Позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. У зв`язку з безпосередньою участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі проведення таких заходів, Позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022, за серпень 2022 року.

30.05.2023 Адвокат в інтересах Позивача звернувся із адвокатським запитом до Військової частини в якому просив:

1. Надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ від 28.02.2022 №168, військовослужбовцю ОСОБА_1 , за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у серпні 2022 р.

1.1. У разі якщо такі ненарахування та невиплати відбулися через службове розслідування або накладене стягнення судом за порушення (вживання алкоголю або інше) військового порядку та несення військової служби військовослужбовцем ОСОБА_1 , надати копії таких документів (матеріали службового розслідування з додатками до нього, витяги із наказу командира військової частини про притягнення до відповідальності та витяг із наказу командира військової частини про позбавлення додаткової грошової винагороди, які стали підставою для позбавлення такого виду грошового забезпечення).

2. Надати довідку про грошове забезпечення (додаткові виплати, компенсації) здійсненні ОСОБА_1 у період з 13.06.2022 по 14.02.2023.

3. Надати довідку командира військової частини про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

3.1. Якщо довідки немає, то надати документи, які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

4. Надати витяги із наказів командира військової частини щодо проходження військової служби та місця перебування ОСОБА_1 в період з 13.06.2022 по 14.02.2023, а саме: про вибуття (прибуття із) у відрядження для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій, витяги із журналів бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки), витяги із наказів про залучення військовослужбовця до несення на блокпостах тощо.

5. Надати інформацію щодо можливого дисциплінарного провадження (кримінального провадження, службового розслідування, притягнення до адміністративної відповідальності) відносно ОСОБА_1 з наданням копій документів (наказів, актів, висновків тощо) цього провадження (розслідування).

На адвокатський запит листом в/ч НОМЕР_4 від 23.06.2023 повідомлено, що ОСОБА_1 у серпні 2022 року відмовився від виконання бойового наказу командира та ним було отримано дисциплінарне стягнення «сувора догана», в зв`язку з цим, даний військовослужбовець не отримував додаткової винагороди на період дії воєнного стану згідно постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період безпосередньої участі у зоні бойових дій, а також згідно вимог наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.08.2022 № 1395 «Про притягнення до відповідальності військовослужбовців 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 », за порушення вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 12, 16, 35-37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до невиконання бойового наказу командира 2 стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_5 № 4 від 11 серпня 2022 року, не зайняття оборони на взводному опорному пункті, що створило умови для настання тяжких наслідків та прориву збройних сил російської федерації в смузі оборони 2 стрілецького батальйону під час виконання військових обов`язків по відсічі і стримуванню збройної агресії російської федерації на території Донецької області, під час дії правового режиму воєнного стану, особовий склад, пойменований в додатках № 2, (зокрема позивача ) 4, 6, 7 на підставі підпункту 9.7 пункту 9 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/3/29 не включати до наказу про виплату за серпень 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 у зв`язку із відмовою виконувати бойовий наказ (розпорядження) у серпні 2022 року.

У вищевказаному наказі також було зазначено, що дії військовослужбовців 2 стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_1 , пойменованого в додатках № 2, 4, 6, 7 (долучені до матеріалів справи), полягали у невиконанні дій, які мали бути виконанні відповідно до бойового наказу, усні заяви про небажання виконувати законні вимоги командира (начальника) містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частини 2 статті 172-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.08.2022 року №1395, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту ч.1-ч.4 ст.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу вбачається, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

За правилами ст.1, ст.2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України регламентовано, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Як визначено ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Положеннями ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Ст.83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а)зауваження;

б)догана;

в)сувора догана;

г)позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д)пониження в посаді;

е)пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж)звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Ст. 11 Статуту визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту).

Суд звертає увагу, що Позивача притягнуто наказом до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 12, 16, 35-37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до невиконання бойового наказу командира 2 стрілецького батальйону управління військової частини НОМЕР_5 № 4 від 11 серпня 2022 року, не зайняття оборони на взводному опорному пункті, що створило умови для настання тяжких наслідків та прориву збройних сил російської федерації в смузі оборони 2 стрілецького батальйону під час виконання військових обов`язків по відсічі і стримуванню збройної агресії російської федерації на території Донецької області, під час дії правового режиму воєнного стану, особовий склад, пойменований в додатках № 2, (зокрема позивача ) 4, 6, 7 на підставі підпункту 9.7 пункту 9 Окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/3/29.

Доказів та аргументів у позовній заяві стосовно порушення процедури прийняття наказу Військової частини НОМЕР_1 від 24.08.2022 року № 1395, щодо позивача, представник позивача не зазначає.

Відта, суд дійшов до висновку про відсутність підстав вважати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.08.2022 №1395.

Дані спірні правовідносини виникли з приводу саме виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за серпень 2022 року, з підстав невиплати додаткової винагороди.

Свої позовні вимоги Позивач та його представник обґрунтовують тим, що Постанова КМУ від 28.02.2022 р. №168 не містить будь яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю за перебування на військовій службі у період дії воєнного стану. Щодо доводів представника позивача, що правова природа застування до військовослужбовців такого виду відповідальності, як обмеження у виплаті додаткової винагороди, взагалі не визначена в порядку ст. 92 Конституції України, а його застосування є незаконним, як в якості основного виду стягнення, так і як додаткового то суд керується такими мотивами.

Суд зазначає, що один і той самий проступок може бути підставою для різних видів юридичної відповідальності, однією з яких є дисциплінарна.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду яка викладена в постанові від 07.11.2019 у справі №826/1610/18.

Однак, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у пункті 2 1 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 щодо врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Суд зауважує, що підставою для невиплати додаткової винагороди у зв`язку із відмовою виконувати бойовий наказ (розпорядження) у серпні 2022 року, що передбачено пунктом 9.7 окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29.

Зважаючи на правове регулювання спірних правовідносин, з`ясовані обставини, суд не вбачає в діях Військової частини НОМЕР_5 порушень при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення позивача за серпень 2022 року, а також не встановив, що відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано, не виплату додаткової винагороди, передбаченої абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за серпень 2022 року.

При вирішенні спору суд керується частиною першою статті 9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд звертає увагу позивача, що хоча на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не виконання ним такого обов`язку не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та обставин, встановлених письмовими доказами, суд дійшов переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військова частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна