Справа № 480/6158/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2023 року Суми Справа № 480/6158/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 ,
про визнання протиправною бездіядьності та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору, позиція сторін.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не застосування з 29.01.2020 по 15.08.2021 при обчисленні позивачу грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;
- зобов`язати відповідача здійснити з 29.01.2020 по 15.08.2021 позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, інших додаткових видів грошового забезпечення) та одноразової грошової допомоги при звільненні шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що протягом 2020-2021 років грошове забезпечення та одноразова грошова допомогу при звільненні нараховувалися та виплачувалися відповідачем із розрахунку розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018. Рішенням суду визнано протиправним та нечинним зміни до постанови КМУ, якими було встановлено вказаний вище розрахунок. Отже, розрахунок у 2020-2021 роках повинен проводитися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державні бюджети на 2020 та 2021 роки, на відповідний коефіцієнт. Оскільки грошове забезпечення та одноразова грошова допомога при звільненні нараховувались та виплачувались у розмірі меншому, ніж передбачено діючим законодавством, то позивач звернувся до суду.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує.
Процесуальні дії, які вчинялись судом.
Судом 05.12.2022 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомленням сторін.
24.11.2023 судом було постановлено ухвалу про витребування доказів.
Фактичні обставини справи.
У період з 29.01.2020 до 15.08.2021 позивач проходила військову службу у відповідача на посаді техніка відділення телекомунікаційних систем центру зв`язку та інформаційних систем, що не заперечується сторонами.
15.08.2021 за наказом відповідача № 357-ОС від 13.08.2021 з позивачем було припинено контракт та виключено зі всіх видів забезпечення (а.с.11).
У період з 29.01.2020 до 15.08.2021 позивачу щомісячно виплачувалося грошове забезпечення з розрахунку посадового окладу у сумі 2910 грн, що підтверджується особистими картками грошового забезпечення позивача та розрахунковими листами (з.б.а.с.13, 14, а.с.40-43). Грошове забезпечення у вказаний період обчислювалося виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, що підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не обчислення позивачу грошового забезпечення та одноразової гошової допомоги при звільненні, виходячи з розрахунокової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, позивач звернувся до суду.
Висновки суду та їх мотиви.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 20.12.1991 № 2011-XII.
Відповідно до частин 1-3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Нормою ч. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв Постанову № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, якою затверджено схеми складових грошового забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в первісній редакції чинній до 31.01.2018) установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Кабінет Міністрів України 21.02.2018 прийняв Постанову № 103. Пунктом 6 вказаної постанови внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704, згідно яких це й пункт викладено у наступній редакції: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Вказаними змінами запроваджено, що розміри посадових окладів та окладів за військовим званням розраховуються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідний коефіцієнт.
Окружний адміністративний суд м. Києва, рішенням від 16.10.2019 в адміністративній справі № 826/6453/18, яке 29.01.2020 залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції, визнав протиправним та нечинним п. 6 Постанови Уряду № 103.
Отже, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18, тобто з 29.01.2020, пункт 6 Постанови № 103 втратив чинність, а інші нормативно-правові акти акти, які б надалі встановлювали порядок розрахунку посадових окладів та окладів за військове (спеціальне) звання, шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, на відповідний коефіцієнт, відсутні.
Відповідно до норми ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" № 2017-III базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом.
Згідно відповідних законів України про державний бюджет на відповідний рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 складає - 1762 грн, з 01.01.2020 - 2102 грн, з 01.01.2021 - 2270 грн.
Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", у осіб з числа військовослужбовців з 29.01.2020 виникло право на отримання грошового забезпечення виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021 (через його збільшення на відповідний рік).
Встановлене положеннями пункту 3 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
Таким чином, відповідач не застосувавши вказані вище алгоритми нарахування грошового забезпечення, допустив протиправну бездіяльність, яка не відповідає критеріям правомірності, встановленим нормою ч. 2 ст. 2 КАС України. Тому суд дійшов виновку про обгрунтованість позовних вимог позивача в цій частині.
Щодо вимоги здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, то суд зазначає наступне.
Відповідно до норми п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
Суд звертає увагу, що законом закріплено, що розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні провадиться шляхом добутку місячного грошового забезпечення позивача, яке він отримував на час звільнення зі служби, на кількість календарних років служби, помноженого на 50%.
Тобто, для розрахунку розміру одноразової грошової допомоги спочатку повинен бути встановлений конкретний розмір місячного грошового забезпечення (визначене цифрове значення). В даному випадку, з урахуванням даного рішення, такий розмір ще не встановлено.
Оскільки на виконання даного рішення суду, відповідачем ще не було здійснено перерахунку та виплати грошового забезпечення позивачу з розрахунку розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законами станом на 01.01.2020 та 01.01.2021, то на даний час відсутній розмір місячного грошового забезпеченя позивача на день звільнення, розрахований з урахуванням даного рішення суду, відповідно до якого повинна розраховуватись одноразова грошова допомога.
Крім того, суд не має права при формулюванні резолютивної частини рішення зобов`язувати відповідача вчинити певні дії (перерахувати одноразову грошову допомогу), за наявності умови, а саме, що відповідач спочатку перерахує грошове забезпечення позивачу з розрахунку розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а потім повинен розрахувати розмір одноразової грошової допомоги.
Тому суд відмовляє в цій частині і задовольняє позов частково, оскільки вказана вимога на момент розгляду справи є передчасною.
Також, суд повідомляє позивача, що він не позбавлений права, після виконання даного рішення, звернутись до суду для вирішення питання про перерахунок розміру одноразової грошової допомоги, у разі наявності такого спору.
В той же час, суд, відповідно до ст. 5 КАС України, формулює іншим чином резолютивну частину рішення, ніж зазначає позивач у прохальній частині позовної заяви, для можливості більш ефективного захисту порушених прав позивача.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірної поведінки відповідача, суд у відповідності до норми ч. 8 ст. 139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі в сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіядьності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 до 15.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за період з 29.01.2020 до 15.08.2021, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2021, з урахуванням виплачених сум.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з Військової частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), за рахунок бюджетних асигнувань, 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 (сорок) коп. витрат по сплаті судового збору.
6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено та підписано суддею 22.12.2023.

Суддя А.І. Сидорук