Справа № 460/17821/23
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2023 року м. Рівне №460/17821/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся з позовом до Рівненської митниці Державної митної служби України (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000067/2 від 08.06.2023;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000090.

Позовні вимоги мотивовані тим, що процесі провадження своєї підприємницької діяльності між позивачем ФОП ОСОБА_1 як покупцем товару та фірмою Сansped sp. z o.o. як продавцем товару укладено Контракт № 4/23 від 12.05.2023 про купівлю транспортного засобу напівпричіпу Schwarzmuller S1, шасі НОМЕР_1 , за ціною 15 000,00 EUR. 15.05.2023 позивачем оплачено придбаний товар, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 7 від 15.05.2023 на суму 15 000,00 EUR. Товар було ввезено на територію України. З метою митного оформлення товару та вільного його випуску в обіг на території України позивачем, через уповноважену особу, до митного органу було подано митну декларацію № UA91U3 від 06.06.2023. Для визначення митної вартості товару обрано перший метод - за ціною контракту. На виконання вимог статті 53 МК України для підтвердження митної вартості товару та її складових декларантом надано всі необхідні документи. За результатом аналізу поданих митному органу документів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000067/2 від 08.06.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000090. Здійснено визначення митної вартості товару за другорядним (резервним) методом. Позивач вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки необхідні документи на підтвердження митної вартості товару були подані митному органу у повному обсязі, такі документи є належними, достатніми на не містили будь-яких розбіжностей. Дії митного органу про визначення іншої митної вартості з використанням резервного методу є протиправними та здійсненими за відсутності для цього законних підстав та повноважень. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 28.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

10.08.2023 за вх. 133981/23 представником відповідача Дем`янюком С.М. подано відзив на позовну заяву із запереченнями доводів заявленого позову. Поданий відзив на позовну заяву дублює зміст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості. Відповідач вказує, що станом на день укладення Контракту 12.05.2023 та перерахування коштів за Контрактом 15.05.2023 товар не належав продавцю Cansped sp.z.o.o. та не міг бути проданий, тому будь-яка ціна угоди є недійсною та не може бути базою визначення митної вартості. Відповідно до інвойсу від 23.05.2023 № 129/05/2023/G оплата здійснюється протягом 7 днів, термін оплати 30.05.2023, проте ні митниці, ні суду не надано платіжний документ на сплату вартості товару за інвойсом від 23.05.2023 № 129/05/2023/G. До митного оформлення надано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 15.05.2023 № 7, яка виставлена до дати інвойсу від 23.05.2023 № 129/05/2023/G. Також, зазначив, що час перевірки копії митної декларації від 23.05.2023 № 23PL301010E0677916 встановлено її відсутність в базі митних декларацій ЄС (www.ec.europe.eu). Відповідач вказав, що згідно з наданими розрахунками витрати на дизпаливо з м. Рівне до м. Люблін склали 320 км. 2150 грн. (6,72 грн. на кілометр), а з м. Люблін до пп. Ягодин 120 км. 1050 грн. (8,75 грн. на кілометр). У задоволенні позову просив відмовити.

Відповідачем 10.08.2021 за вх. 134024/23 подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Клопотання обґрунтоване тим, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою суду від 15.08.2023 клопотання представника Рівненської митниці задоволено, призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні на 12.09.2023.

12.09.2023 за вх. 149334/23 представником позивача подано до суду письмові пояснення, в яких наведено детальний розрахунок вартості транспортування напівпричепа. Позивач вказав, що жодних розбіжностей у заявлених витратах на транспортування придбаного напівпричепу нема, а різниця в тарифній ставці (6,72 грн. на км. та 8,75 грн. на км.) зумовлена різницею витрат пального для тягача без напівпричепа та з напівпричепом. Також, позивачем долучено офіційні переклади фактури проформи від 15.05.2023, фактури ват від 23.05.2023, фактури від 18.05.2023, комунікату ІЕ599.

У судовому засіданні 12.09.2023 зобов`язано позивача подати до суду пояснення щодо розміру судових витрат по оплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, оголошено перерву до 04.10.2023.

03.10.2023 представником позивача адвокатом Грицай І.О. подано до суду заяву про уточнення позовних вимог в частині розподілу судових витрат

У судовому засіданні 04.10.2023 витребувано від представника позивача розрахунок по транспортних витратах, підтвердження про наявність митної декларації в базі митних декларацій ЄС (www.europe.eu), оголошено перерву до 18.10.2023.

У письмових поясненнях представника позивача від 17.10.2023 (за вх. № 165245/23) вказано про виконання вимог суду. Надано лист польської компанії-продавця фірми Сansped sp. z o.o. від 10.10.2023, яким підтверджено продаж транспортного засобу напівпричепу Schwarzmuller S1 (шасі НОМЕР_1 , 2019 року випуску) для Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі Контракту № 4/23 від 12.05.2023, надано накладні на відпуск ПММ № ЦБ-8625 від 10.05.2023, ПММ № ЦБ-9702 від 23.05.2023, рахунки на оплату № ЦБ-6621 від 09.05.2023, № ЦБ-7505 від 23.05.2023, платіжні інструкції № 1199 від 10.05.2023, № 35 від 23.05.2023, податкові накладні № 10052023 № 5422, № 23052023 від 12456.

У судовому засіданні 18.10.2023 представником позивача оголошено клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Відповідач вказане клопотання не отримував. Судом оголошено перерву в судовому засіданні перед стадією дослідження доказів до 08.11.2023, надано відповідачу можливість відреагувати на клопотання представника позивача.

Ухвалою суду від 10.11.2023 розгляд справи відкладено на 28.11.2023 у зв`язку з відрядженням головуючого судді Нор У.М.

27.11.2023 (за вх. 182452/23) представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, долучено підтвердження про наявність митної декларації від 23.05.2023 № 23PL301010E0677916 в базі митних декларацій ЄС (www.europe.eu).

Ухвалою суду від 28.11.2023 вирішено здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено таке.

Судом встановлено, що між позивачем ФОП ОСОБА_1 як покупцем товару та фірмою Сansped sp. z o.o. як продавцем товару укладено Контракт № 4/23 від 12.05.2023 (далі Контракт) про купівлю транспортного засобу (а.с. 28-29).

Відповідно до п.1.1. Контракту продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити транспортний засіб напівпричіп Schwarzmuller S1, шасі НОМЕР_1 , 2019 року випуску.

У п.2.1. Контракту передбачено, що ціна товару встановлюється в євро і становить: напівпричіп Schwarzmuller S1 15 000,00 EUR. У ціну товару входить вартість митного оформлення, страхування «Зелена карта» та транзитних номерних знаків.

Сума контракту складає 15 000,00 EUR (п.2.2. Контракту).

Згідно з п.2.3. Контракту покупець проводиться попередню оплату шляхом перерахування на банківський рахунок продавця, за валюту контракту приймається EUR. Покупець оплачує комісію банку відправника, банків-посередників та третіх банків. Продавець оплачує комісію банка одержувача.

У розділі 3 Контракту сторонами передбачено умови поставки. Покупець забирає товар на умовах EXW 20-484 Lublin, Kraj Polska відповідно до умов Інкотермс 2020 (п. 3.1 Контракту). Продавець зобов`язаний передати товар покупцю протягом 90 календарних днів з дати оплати згідно розділу 2 цього Контракту (п.3.2 Контракту). Товар приймається згідно інвойсу/рахунку-фактури/CMR (міжнародна транспортна накладна).

Судом перевірено, що в межах укладеного Контракту Компанією Cansped Sp. z o.o. сформовано фактуру-проформу NR 0014/2023 від 15.05.2023, яка містить інформацію щодо товару (напівпричіп Schwarzmuller S1, шасі НОМЕР_1 , 2019 року випуску) та його вартість в розмірі 15 000,00 Євро (а.с. 30).

15.05.2023 позивачем оплачено придбаний товар, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № 7 від 15.05.2023 на суму 15 000,00 EUR. У призначенні платежу вказано, що оплата здійснена за Контрактом № 4/23 від 12.05.2023 (а.с. 31).

Продавцем товару складено Factura VAT nr 129/05/2023/G від 23.05.2023, яка містить аналогічну інформацію щодо придбаного позивачем товару - напівпричіп Schwarzmuller S1, шасі НОМЕР_1 , 2019 року випуску, та його вартість в розмірі 15 000,00 Євро (а.с. 32).

Також, продавцем сформовано Komunikat IE599 potwierdzenie wywozu з відомостями щодо ввезеного позивачем товару (напівпричіп Schwarzmuller S1, шасі НОМЕР_1 , 2019 року випуску), його вартість в розмірі 15 000,00 EUR та номер експортної митної декларації MRN 23PL301010E0677916 (а.с. 33).

Відповідно до калькуляції транспортних витрат № 0/06-06/23 від 06.06.202 вартість транспортування придбаного напівпричіпу становить 3200,00 грн. (а.с. 38).

Транспортний засіб було ввезено на митну територію України.

Позивачем, через уповноважену особу, до митного органу було подано митну декларацію № UA91U3 від 06.06.2023 (а.с 46-47). Для визначення митної вартості товару обрано перший метод - за ціною контракту. При розрахунку митної вартості до ціни, що була фактично сплачена додано витрати на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України: 15 000,00 EUR (ціна товару) + 3200,00 грн. (вартість транспортування до кордону України) х 39,0937 (курс EUR щодо гривні) = 589 605, 50 грн. (митна вартість).

На виконання вимог статті 53 МК України для підтвердження митної вартості товару та її складових декларантом надано наступні документи (графа 44 митної декларації): копії копія контракту № 4/23 від 12.05.2023, facturа vat nr 129/05/2023/G від 23.05.2023, платіжної інструкції № 7 від 15.05.2023, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 копія facturа nr 1164/FS/05/2023 від 18.05.2023, експертної довідки № 230606/007 від 06.06.2023, міжнародної товарно-транспортної накладної № 003651 від 23.05.2023, експортної митної декларації 23PL301010E0677916 та калькуляцію транспортних витрат № 1/06-06/23 від 06.06.2023.

За результатами розгляду митної декларації митний орган надіслав декларанту електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів. Повідомлення надіслано через наявні неточності та розбіжності у поданих документах.

На електронне повідомлення митниці декларантом надано відповідь № 45 від 07.06.2023 (а.с. 41-44). Декларант заперечив наявність розбіжностей в документах поданих до митного оформлення та надав детальне пояснення. До відповіді декларантом додатково надано фактуру проформу (factura proforma nr) 0014/2023 від 15.05.2023, komunikat IE599 (підтвердження вивозу), додаток до калькуляції транспортних витрат (наказ № ДП-01/17-03-23 від 17.03.2023).

Рівненська митниця не погодилась із заявленою декларантом митною вартістю товарів та 08.06.2023 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA204000/2023/000067/2, відповідно до якого визначену декларантом митну вартість товару у розмірі 15 000,00 EUR скориговано за 6 (резервним) методом.

Митний орган визначив митну вартість товару у розмірі 19 500,00 EUR.

У графі 33 рішення № UA204000/2023/000067/2 від 08.06.2023 митний орган вказує, що вартість імпортованого товару № 1 не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями стаття 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року; 2) подані до митного оформлення та додатково на вимогу митниці документи містять неточності: терміни оплати за оцінюваний товар відрізняються у додатково наданій рахунку-проформі від 15.05.2023 № 0014/2023 та інвойсі від 23.05.2023 № 129/05/2023/G. До митного оформлення надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 15.05.2023 № 7, виставлена до дати інвойсу від 23.05.2023 № 129/05/2023/G. Разом з тим, у інвойсі від 23.05.2023 № 123/05/2023/G не зазначається інформація щодо здійсненої передплати за оцінюваний товар та вказується, що оплата здійснюється протягом 7 днів, термін оплати 30.05.2023; також, на дату здійснення оплати 15.05.2023, оцінюваний товар не перебував у власності продавця Сansped sp. z o.o., що підтверджується інвойсом від 18.05.2023 № 1164/FS/05/2023, згідно якого оцінюваний товар був куплений Сansped sp. z o.o. у ING LEASE (POLSKA) SP Z.O.O. тільки 18.05.2023. Таким чином, до митного оформлення не надано банківські платіжні документи або інші платіжні документи, що стосуються інвойсу від 23.05.2023 № 129/05/2023/G; формами інвойсу від 23.05.2023 № 129/05/2023/G та додатково наданої рахунку-проформи від 15.05.2023 № 0014/2023 передбачено реквізит підпис покупця, що не заповнений; за інвойсом від 18.05.2023 № 1164/FS/05/2023 кінцева ціна продажу товару (RAZEM DO ZAPLATY) складає 8816,23 PLN, що не кореспондується з іншими відомостями щодо ціни, які містяться у цьому ж інвойсі; надана декларантом калькуляція транспортних витрат від 06.06.2023 № 0/06-06/23 не відповідає вимогам Правил заповнення декларації митної вартості, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2023 № 599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296), а саме не вказано розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. У вищезазначеній калькуляції відсутня інформація щодо додатків. Таким чином, додатково наданий наказ від 17.03.2023 № ДП-01/17-03-23 не може бути взятий до уваги; разом з тим, не може бути взяти до уваги копію митної декларації країни відправлення від 23.05.2023 № 23PL301010E0677916 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт. Внаслідок перевірки копії митної декларації від 23.05.2023 № 23PL301010E0677916, встановлено її відсутність в базі даних митних декларацій ЄС (www.ec.europe.eu).

На думку митного органу, вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу та включення до митної вартості товару усіх складових з огляду на транспортування власними силами покупця.

У розділі ІІ рішення № UA204000/2023/000067/2 від 08.06.2023 вказано, що Рівненська митниця володіє інформацією щодо митної вартості аналогічного напівпричіпу тентованого (за маркою, календарним роком виготовлення та за максимальним навантаженням), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 28.04.2023 № 23UA21U6 19 500 євро/од.

Митниця зазначає, що митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: 1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця; 3) копію митної декларації заявленої країни відправлення з відмітками митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт; 4) калькуляцію транспортних витрат, складену у відповідності до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (зареєстровану в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296); 5) банківські платіжні документи або інші платіжні документи, які стосуються інвойсу від 23.05.2023 № 129/05/2023/G.

В IV розділі рішення митний орган вказує на послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення у митному оформлення товарів за декларацією UA91U3 відмовлено, про що складено картку відмови № UA204000/2023/000090.

08.06.2023 декларантом подано другу митну декларацію для митного оформлення товару 23UA70U4. При подачі декларації враховано вимоги рішення про визначення митної вартості товарів № UA204000/2023/000067/2 від 08.06.2023.

У графі 43 декларації зазначено порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом та порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Коригування митної вартості товару зумовило донарахування позивачу митних платежів на суму 55 403,08 грн., що відображено в графі «Подробиці розрахунків».

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості імпортованих товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини перша, друга статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина перша, друга статті 52 МК України).

Відповідно до частин восьмої - одинадцятої статті 52 МК України, у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи (частина третя статті 53 МК України).

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митному органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи (частина четверта статті 53 МК України).

Тобто, стаття 53 МК України містить опис двох підстав, за яких митний орган може зобов`язати декларанта надати додаткові документи:

(1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

(2) у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

У першому випадку вимагається надання документів згідно переліку: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У другому випадку: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною п`ятою статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Суд констатує, що доказів наявності у поданих до митного оформлення позивачем документах розбіжностей та неточностей відповідач не надав.

Щодо аргументу митниці, що до митного оформлення не надано банківські платіжні документи або інші платіжні документи, що стосуються інвойсу від 23.05.2023 № 129/05/2023/G, суд зазначає таке.

Як встановлено судом, між позивачем ФОП ОСОБА_1 як покупцем товару та фірмою Сansped sp. z o.o. як продавцем товару укладено Контракт № 4/23 від 12.05.2023 про купівлю транспортного засобу (а.с. 28-29).

Відповідно до п.1.1. Контракту продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити транспортний засіб напівпричіп Schwarzmuller S1, шасі НОМЕР_1 , 2019 року випуску.

У п.2.1. Контракту передбачено, що ціна товару встановлюється в євро і становить: напівпричіп Schwarzmuller S1 15 000,00 EUR. У ціну товару входить вартість митного оформлення, страхування «Зелена карта» та транзитних номерних знаків.

Сума контракту складає 15 000,00 EUR (п.2.2. Контракту).

Згідно з п.2.3. Контракту покупець проводиться попередню оплату шляхом перерахування на банківський рахунок продавця, за валюту контракту приймається EUR. Покупець оплачує комісію банку відправника, банків-посередників та третіх банків. Продавець оплачує комісію банка одержувача.

І фактура vat від 23.05.2023 № 129/05/2023/G, і фактура проформа NR 0014/2023 від 15.05.2023 складені в межах Контракту № 4/23 від 12.05.2023 щодо напівпричіпу Schwarzmuller S1 (шасі НОМЕР_1 , 2019 року випуску) за ціною 15000,00 Євро.

Придбаний позивачем товар оплачено 15.05.2023, на підтвердження чого надано платіжну інструкцію в іноземній валюті № 7 на суму 15 000,00 Євро. У призначені платежу вказано про оплату за транспортний засіб напівпричіп Schwarzmuller на підставі Контракту № 4/23 від 12.05.2023 (а.с. 31).

Судом перевірено, що всі подані до митного оформлення документи містять ідентичні відомості щодо товару - напівпричіпу Schwarzmuller S1 (шасі НОМЕР_1 , 2019 року випуску), його ціни - 15000,00 Євро, продавця компанії Cansped sp. z o.o. та покупця ФОП ОСОБА_1 . Ці документи стосується однієї поставки та узгоджуються між собою.

Суд звертає увагу сторін, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16 та від 11.06.2019 у справі № 813/1755/17, які відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при ухваленні рішення у даній справі.

Отже, такі доводи Рівненської митниці є необґрунтованим та безпідставними.

Посилання відповідача на відсутність підпису позивача у інвойсі від 23.05.2023 № 129/05/2023/G та рахунку-проформі від 15.05.2023 № 0014/2023 не спростовує факт оплати позивачем 15 000,00 Євро для продавця транспортного засобу та не є розбіжностями, що впливають на числові значення складових митної вартості товару.

Суд погоджується із позивачем, що у цьому випадку не передбачено обов`язку підписання таких рахунків покупцем товару, оскільки такий рахунок формується в односторонньому порядку на підставі двостороннього контракту.

Щодо аргументів митниці про те, що інвойсом від 18.05.2023 №1164/FS/05/2023 кінцева ціна продажу товару (RAZEM DO ZAPLATY) складає 8816,23 PLN, що не кореспондується з іншими відомостями щодо ціни, які містяться у цьому ж інвойсі, суд вказує таке.

Судом перевірено, що інвойс від 18.05.2023 № 1164/FS/05/2023 стосується купівлі товару Компанією Cansped sp. z o.o. у Компанії ING LEASE (POLSKA) SP Z.O.O.

Зі змісту цього документу вбачається, що «RAZEM DO ZAPLATY - 8816,23 PLN» стосується розміру податку на додану вартість, розташований в колонці «Wartosc VAT PLN» (податок на додану вартість, визначений у польських злотих).

Відповідно до інвойсу від 18.05.2023 № 1164/FS/05/2023 вартість придбаного Компанією Cansped sp. z o.o. транспортного засобу становить 8528,51 EUR, оскільки розташована в колонці Wartosc netto, EUR (ціна на товар, визначена у євро).

Тому, суд відхиляє наведений аргумент митного органу як підставу для коригування митної вартості ввезеного транспортного засобу.

Аналізуючи доводи митного органу про те, що надана декларантом калькуляція транспортних витрат від 06.06.2023 № 0/06-06/23 не відповідає вимогам Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2023 № 599, а саме не вказано розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, суд вказує таке.

ФОП ОСОБА_1 до митного оформлення подано калькуляцію транспортних витрат за вих. № 1/06-06/23 від 06.06.2023 зі змісту якої вбачається, що транспортні витрати по доставці: напівпричепа марки Schwarzmuller S1, 2019 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , згідно Контракту № 4/23 від 12.05.2023, фактури 129/05/2023/G dl 23.05.2023, CMR 003651 від 23.05.2023, з м. Люблін Польща до кордону України м/п Ягодин, складають 3200,00 грн. в т.ч.: подача тягача № НОМЕР_3 з м. Рівне Україна до м. Люблін Польща: витрати на дизпаливо 320 км. 2150 грн.; транспортування напівпричепа (з м. Люблін Польща до кордону України м/п Ягодин): витрати на дизпаливо 120 км. 1050 грн.

Подана калькуляція містить застереження, що напівпричіп був проданий з дійсним страховим полісом, додаткове страхування не передбачено. Транспортування здійснювалося власними силами, консолідовано.

Витрати дизельного пального обраховані відповідно до Наказу № ДП-01/17-03-23 від 17.03.2023 «Про затвердження норм витрат дизельного палива» та становлять: базова лінійна норма - 20,0л/100 км; на споряджену масу напівпричепа - 0,9 л. на одну тонну спорядженої маси напівпричепа/100 км.

Згідно п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

У відповідності до приписів щодо заповнення графи 20 декларації митної вартості, встановлених Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування товарів декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати:

рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

Наведений перелік документів з огляду на застосовану конструкцію «можуть належати» не є вичерпним та свідчить, що витрати на транспортування товарів можуть бути підтверджені одним чи кількома документами з цього переліку або іншими наявними в декларанта документами.

Отже, наданими декларантом до митного органу документами підтверджуються транспорті витрати, що виключає будь-які сумніви щодо не підтвердження таких відомостей як складової митної вартості товару.

У відзиві на позовну заяву вказано, що згідно з наданими розрахунками витрати на дизпаливо з м. Рівне до м. Люблін склали 320 км. 2150 грн. (6,72 грн. на кілометр), а з м. Люблін до пп. Ягодин 120 км. 1050 грн. (8,75 грн. на кілометр), що вказує про наявність розбіжностей.

Суд погоджується з доводами позивача, що розбіжностей у заявлених витратах на транспортування придбаного напівпричепу нема, а різниця в тарифній ставці (6,72 грн. на км. та 8,75 грн. на км.) зумовлена різницею витрат пального для тягача без напівпричепа та з напівпричепом. Норма витрат дизпалива на тягач - 20,0 л./ 100 км, однак норма витрат дизпалива на тягач з напівпричепом - 25,67 л. / 100 км, що підтверджується змістом Наказу № ДП-01/17-03-23 від 17.03.2023 «Про затвердження норм витрат дизельного палива».

Додаткового на підтвердження правильності проведеного розрахунку позивачем додатково надано накладні на відпуск ПММ № ЦБ-8625 від 10.05.2023, ПММ № ЦБ-9702 від 23.05.2023, рахунки на оплату № ЦБ-6621 від 09.05.2023, № ЦБ-7505 від 23.05.2023, платіжні інструкції № 1199 від 10.05.2023, № 35 від 23.05.2023, податкові накладні № 10052023 № 5422, № 23052023 від 12456, які стосуються купівлі дизельного пального.

Крім того, суд наголошує, що зазначена у відзиві на позовну заяву обставина щодо різниці у тарифній ставці (6,72 грн. на км. та 8,75 грн. на км.) не була покладена в основу спірного рішення.

Відповідно до положень частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є саме захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; адміністративний суд не призначений для виконання функцій суб`єктів владних повноважень у випадках, коли ці суб`єкти з якихось причин не виконали покладені на них функції.

Дослідження судом обставин, які не були досліджені органом доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість вказаного органу доходів і зборів, а тому суперечить частині першій статті 2 КАС України і не відповідає конституційному принципу розподілу влади.

Тобто, суд не має права досліджувати обставини, які стосуються митної вартості, але які не були предметом дослідження органу доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.11.2022 у справі № 813/2733/17 та підлягає врахуванню до спірних правовідносин.

Щодо доводів митного органу про відсутність митної декларації від 23.05.2023 № 23PL301010E0677916 в базі даних митних декларацій ЄС (www.ec.europe.eu) суд зазначає таке.

Представником позивача надано лист Люблінського митно-податкового управління у м. Бяла Подляска від 14.11.2023 про те, що в результаті перевірки виявлено, що для зазначеної митної декларації № 23PL301010E0677916 з декларованим товаром підтверджено вивіз 27.05.2023.

Отже, позивачем підтверджено, що вивезення означеного транспортного засобу з території Республіки Польща відбулося на підставі експортної митної декларації від 23.05.2023 № 23PL301010E0677916.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що митна декларація країни відправлення не передбачена частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України, як документ, що підтверджує митну вартість.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд констатує, що усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є безпідставними та надуманими.

Разом з тим, що стосується інформації з бази даних ЄАІС Держмитслужби, то така взагалі не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак, у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що цінова інформація щодо вартості аналогічного товару згідно з базами даних ЄАІС Держмитслужби є іншою, ніж зазначена позивачем у митній декларації. Наведене призвело до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів.

Поряд із тим, судом враховано, що текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. У свою чергу, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Такі міркування суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19.

Також, Верховний Суд у своїх постановах від 25.02.2020 у справі № 260/718/19 та від 27.04.2020 у справі № 140/804/19 наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Суд зазначає, що твердження відповідача про наявність у нього сумнівів є не логічними, при цьому, відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Водночас ціна, яка була фактично сплачена позивачем за товар в повній мірі підтверджена належними і допустимими доказами і відповідає домовленостям сторін договору.

Суд наголошує, що в частині 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до частини 2 статті 55 Митного кодексу України.

Тому, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, яка відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при ухваленні рішення у даній справі.

На переконання суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, не вказав на документи, зазначені у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону.

Отже, відповідно до наявних у справі доказів досліджених судом, відповідач взагалі не мав передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України підстав для витребування у позивача додаткових документів.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару у митних деклараціях, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що в ході розгляду справи відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення у спірних правовідносинах. Натомість, доводи позивача обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є таким, що не відповідає встановленим у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Отже, позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

З огляду на те, що позовну заяву задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної митної служби України задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000067/2 від 08.06.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2023/000090.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці Державної митної служби України судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 грудня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя У.М. Нор