Справа № 340/3944/22
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/3944/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Дегтярьової С.В., розглянув у порядку спрощеного провадження (письмового провадження) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача 1: Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 33, )

до відповідача 2: Служби судової охорони (01601, м. Київ, вул.Липська,18/5, )

до відповідача 3: Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул.Липська,18/5, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони про:

- визнання протиправною бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо нездійснення фінансування, а саме не перерозподілу видатків на суму 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць з 24 лютого 2022 року і не направлення розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня Службі судової охорони для виплати командиру першого відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі встановленому п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а саме коштів в сумі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць з 24 лютого 2022 року;

- визнання протиправною бездіяльності Служби судової охорони щодо не підготування і не направлення до Державної судової адміністрації України наказів про виплату додаткової винагороди з 24 лютого 2022 р. командиру першого відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області ОСОБА_1 , відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області щодо не нарахування і невиплати командиру першого відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області ОСОБА_1 , відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану додаткової винагороди в розмірі 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, починаючи з 24 лютого 2022 р. і до закінчення дії воєнного стану;

- зобов`язання Державної судової адміністрації України забезпечити фінансування шляхом перерозподілу видатків на суму 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць з 24 лютого 2022 і направлення розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня Службі судової охорони для виплат командиру першого відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі встановленому п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, а саме коштів в сумі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць з 24 лютого 2022;

- зобов`язання Служби судової охорони підготувати і направити до Державної судової адміністрації України Накази про виплату додаткової винагороди з 24 лютого 2022 командиру першого відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області ОСОБА_1 відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату командиру першого відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до вимог п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, починаючи з 24 лютого 2022 р. і до закінчення дії воєнного стану.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.86-87).

Позов мотивовано тим, що відповідач-1 протиправно не виплачує позивачу, як співробітнику територіального управління, щомісячну додаткову винагороду з 24.02.2022 р. в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, передбачену постановою КМУ №168. На переконання позивача, бездіяльність територіального управління, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України щодо виплати йому вказаної винагороди порушує принцип дії нормативно-правового акта в часі та взяті на себе державою зобов`язання, які не можуть ставитися в залежність від наявності бюджетних асигнувань.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача-1 у відзиві на позовну заяву (а.с.176-180) посилався на те, що виплата додаткової винагороди, яка передбачена Постановою КМУ від 28.02.2022 №168, можлива лише за умови наявності відповідних бюджетних призначень, які у державному бюджеті на 2022 рік не передбачені, що вказує на відсутність вини в діях відповідача.

Додатково зазначив, що постанова №793, якою внесено зміни до Постанови №168, застосовується з 24.02.2022 року, розмір додаткової винагороди з 24.02.2022 року слід визначати з розрахунку до 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, а не 30 000 грн. за кожен місяць несення служби.

Крім того вказав, що стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання нараховувати та виплачувати додаткову винагороду до закінчення дії воєнного стану, то така вимога заявлена на майбутнє, а тому просить врахувати позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, яку неодноразово висловлював Конституційний Суд України.

Від відповідачів 2, 3 до суду надійшли відзиви на позовну заяву із запереченнями проти позову (а.с.92-98, 130-142). Відповідачі стверджували, що виплата додаткової винагороди, яка передбачена ПКМУ від 28.02.2022 №168 можлива лише за умови наявності відповідних бюджетних призначень, які у Державному бюджеті на 2022 рік не передбачені, що вказує на відсутність вини в діях відповідачів, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Ухвалою від 25.11.2022 року суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22.

Ухвалою від 20.12.2023 року суд поновив провадження у справі.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у ній матеріалами, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 проходить службу у Територіальному управлінні Служби судової охорони в Кіровоградській області на посаді командира 1 відділення 3 взводу охорони 1 підрозділу охорони з 01.03.2021 року (а.с.19).

Адвокат в інтересах позивача звернувся до Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області з приводу виплати позивачеві додаткової винагороди, яка передбачена ПКМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Листом Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області від 15.07.2022 №42.07-162 повідомлено, що у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та кошторисі на 2022 рік ТУ ССО у Кіровоградській області, видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, не передбачалися та не затверджувалися. Для видання наказу про виплату співробітникам Служби додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, необхідна наявність у затвердженому кошторисі ТУ ССО у Кіровоградській області за фондом оплати праці співробітників відповідних коштів на її виплату. Територіальним управлінням Служби судової охорони у Кіровоградській області не видавалися накази про нарахування і виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 та не здійснювалися такі виплати (а.с.20-23).

У відповіді Служби судової охорони від 18.08.2022 № 30/30.06.2-825 на адвокатський запит вказано, що нарахування та виплата грошового забезпечення співробітникам Служби, в тому числі додаткової винагороди, здійснюється за бюджетною програмою 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя" та кодом економічної класифікації видатків 2112 "Грошове забезпечення військовослужбовців". Виплата додаткової винагороди співробітникам Служби за період з 24 лютого 2022 року по теперішній час не здійснювалася. Накази Служби або територіальних управлінь Служби про виплату співробітникам Служби додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, не видавалися (а.с.24-28).

У відповіді Державної судової адміністрації України від 27.07.2022 №11-6334/22 на адвокатський запит зазначено, що додаткові асигнування для виплати винагороди співробітникам ССО відповідно до постанови відсутні. Накази командирів (начальників), на підставі яких здійснюється виплата додаткової винагороди співробітникам ССО, до ДСА України не надавалися. Будь-які внутрішні резерви для перерозподілу видатків між установами системи правосуддя та збільшення бюджетних асигнувань Службі судової охорони для виплати додаткової винагороди співробітникам цієї служби відповідно до Постанови № 168, відсутні, у зв`язку зі скорочення видатків (а.с.29-30).

У відповіді Міністерство фінансів України від 28.07.2022 №08020-02-7/16463 на адвокатський запит зазначило, що головним розпорядником за бюджетною програмою за КПКВК 0501020 Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя є Державна судова адміністрація України. У розписі Державного бюджету України на 2022 рік зі змінами ДСА за бюджетною програмою за КПКВК 0501020 видатки на оплату праці затверджені в обсязі 12 766,0 млн. гривень. Пропозицій щодо перерозподілу бюджетних асигнувань, затверджених у розписі державного бюджету, в розрізі економічної класифікації видатків бюджету з метою збільшення видатків на грошове забезпечення від ДСА до Мінфіну не надходило. За оперативними даними Казначейства, станом на 01.07.2022 за бюджетною програмою за КПКВК 0501020 обсяг невикористаних коштів на оплату праці за січень - червень становить 169,1 млн. гривень (а.с.31-32).

Позивач стверджує, що йому за період з 24.02.2022 року не виплачувалась додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, що і стало підставою звернення до суду з метою захисту свого порушеного права.

Статтею 160 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Відповідно до частин 1-2 статті 161 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.

Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина 7 статті 161 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно з статтею 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 289 від 03.04.2019 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони" (надалі Постанова №289) затверджено: схему посадових окладів за посадами окремих категорій співробітників Служби судової охорони, які займають керівні посади; тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів співробітників Служби судової охорони; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони; схему тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони; розміри надбавки за стаж служби співробітників Служби судової охорони.

Пунктом 2 Постанови №289 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно із схемою тарифних розрядів за основними типовими посадами співробітників Служби судової охорони та схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони, затверджених цією постановою; порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Відповідно до пункту 3 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №384 від 26.08.2020 (надалі Порядок №384), грошове забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Згідно з пунктом 4 Порядку №384 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за стаж служби. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги (пункти 5-7 Порядку №384).

Пунктами 9-10 Порядку №384 встановлено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Воєнний стан на разі триває.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 (надалі Постанова КМУ №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, указаною постановою № 168 КМУ установив, зокрема, співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Пунктом 5 Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.

Наказом ДСА України від 31.10.2022 року №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (надалі Порядок №396).

Згідно з пунктом 3 Порядку №396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.

Відповідно до листа від 15.07.2022 року вих.№42.07-162 Територіальне управління повідомило, що додаткова винагорода, встановлена постановою КМУ №168 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування.

Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 (далі за текстом - Постанова КМУ №793), опублікованою 19.07.2022 року, до Постанови КМУ №168 були внесені зміни:

- в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць;

- доповнено пункт після абзацу першого новим абзацом такого змісту: Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення;

- доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про те, що зміст внесених постановою КМУ №793 змін до постанови КМУ №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30 000 гривень щомісячно не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом пропорційність із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця (зразкове рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 по справі №260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22), постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 року).

Додатково Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2023 року вказала, що указане підтверджується:

- пунктом 11 розділу І Порядку № 384, згідно з яким грошове забезпечення не виплачується: 1) за час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; 2) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; 3) за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад встановлені чинним законодавством строки;

- пунктом 14 розділу І указаного Порядку, на підставі якого при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата;

- пунктом 8 Порядку № 396, відповідно до якого додаткова винагорода не встановлюється співробітникам за період: обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або цілодобового домашнього арешту; перебування у відпустці відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати (грошового забезпечення), в тому числі у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавствах випадках - шести років; відсторонення від виконання службових обов`язків (посади); після закінчення терміну службового відрядження відповідно до наказів, якщо співробітник не повернувся до постійного місця несення служби; перебування в службових відрядженнях за кордоном; відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад чотири місяці, крім випадків, коли законодавством передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні; навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень чи іншої шкоди своєму здоров`ю - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю, а у разі лікування - за весь час відсутності на службі у зв`язку з лікуванням (що підтверджується документами закладу охорони здоров`я, матеріалами службового розслідування, кримінального провадження); призупинення (припинення) виплати грошового забезпечення відповідно до законодавства; особам, які добровільно здалися в полон - з дня потрапляння в полон, що підтверджується матеріалами органу досудового розслідування.

Пунктом 7 Порядку №396 унормовано, що додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10 000 гривень - іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100 000 гривень - співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру додаткової винагороди позивача слід застосовувати норми постанов КМУ, а не Порядку № 396, який прийнятий на виконання відповідних постанов, проте суперечить їм у відповідній частині.

Системний аналіз пункту 2-1 Постанови КМУ № 168 (у редакції Постанови КМУ №793) свідчить, що наявність у ДСА України права встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги не є тотожним праву встановлювати розміри додаткових винагород.

Така правова позиція викладена в зразковому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 по справі №260/3564/22 (адміністративне провадження № Пз/990/4/22), залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023.

Додатково суд відхиляє як безпідставні посилання відповідачів на відсутність у затвердженому на 2022 рік кошторисі відповідних бюджетних призначень, як підстави для невинесення наказів щодо виплати додаткової винагороди.

У відповідності до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Суд зазначає, що допоки відповідне положення Постанови КМУ №168 є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України).

Зазначена позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях від 22 червня 2010 року у справі №21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі №21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі №21-44а10 неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

При цьому суд звертає увагу на п.3 Постанови КМУ №168 згідно з яким Міністерству фінансів доручено опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Вказане свідчить, що нараховуючи та виплачуючи позивачу грошове забезпечення без додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, відповідач діяв з порушенням вимог статті 43 Конституції України, що призвело до порушення прав позивача та недоотримання належного розміру грошового забезпечення.

Суд враховує, що відсутність коштів та наказу про виплату, на яку особа набула право, не є підставою відмови у захисті порушеного права, оскільки держава, маючи можливість, не скасувала нормативно-правовий акт, що породжує право.

Таким чином, зважаючи на положення Постанови №168 та зміст повноважень начальника відповідача-1, саме на останнього покладено обов`язок видання наказів про виплату додаткової винагороди.

Окрім цього, правовідносини Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони України з роботодавцем позивача - Територіальним управлінням Служби судової охорони у Кіровоградській області, не зачіпають прав та інтересів позивача, його не стосуються та, як наслідок, не можуть порушувати їх. Позивач же має право в судовому порядку вимагати поновлення порушеного права лише тією особою, яка дійсно його порушила.

Так, на службу в органи судової охорони позивача прийнято наказом Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області, який і виплачував грошове забезпечення. Саме ним, як роботодавцем, не було здійснено позивачеві виплати, що є спірною у даному провадженні, тож саме він повинен такі виплати і здійснити, а тому бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди є протиправною.

Одночасно суд приймає до уваги те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43 внесено зміни до Постанови КМУ №168 відповідно до яких, слова зокрема, "співробітникам Служби судової охорони", виключено. Вказані зміни набрали чинності 21.01.2023 року, а тому з цієї дати у позивача відсутнє право на отримання додаткової винагороди, яка була передбачена Постановою КМУ №168.

З огляду на викладене, відповідач-1 протиправно не виплачував позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168, щомісячно у період з 24.02.2022 року до 20.01.2023 року у розмірі встановленому вказаною постановою.

З метою запобігання порушення права позивача на належну йому додаткову винагороду, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав, суд вважає необхідним зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату відповідної додаткової винагороди позивачу щомісячно у період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно у розмірі, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду позивачем понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3969,60 грн. (а.с.85). Судовим збором оплачено чотири позовні вимоги із шести, оскільки за подання позову по іншим двом, позивач звільнений від сплати судового збору.

З огляду на те, що судом відмовлено у задоволенні саме тих позовних вимог, за які сплачувався судовий збір, підстави для компенсації таких витрат позивачеві відсутні.

Керуючись ст.ст.77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року включно додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022 року.

3. Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Кіровоградській області нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 року по 20.01.2023 року у розмірі 30 000 грн. на місяць, встановленому постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022 року.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА