Справа № 380/27822/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 рокусправа № 380/27822/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2023 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені позивача діє представник адвокат Брикар О.М., до військової частини НОМЕР_1 з такими вимогами:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

На обґрунтування позовних вимог повідомив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 28.09.2023 звернувся рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 із клопотанням про звільнення з військової служби по мобілізації за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). На підтвердження чого до рапорту долучив всі необхідні документи щодо родинних відносин, медичний висновок лікарсько-консультативної комісії 4-ої міської поліклініки м. Львова № 365/02 від 02.08.2023, висновок лікарської комісії медичного закладу № 631 від 30.05.2023, довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 746189, відповідно до яких ОСОБА_2 (бабуся) за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. 28.10.2023 командування військової частини НОМЕР_1 повідомило позивача, що підстав для звільнення немає (лист від 28.10.2023 № 8921), відмова ґрунтується на тому, що для звільнення на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ слід надати рапорт разом із необхідними документами. Звільнення можливе за наявності обов`язкових фактів: - родинних (сімейних) стосунків; - необхідності постійного догляду підтверджений висновком МСЕК або ЛКК закладу охорони здоров`я; - фактичне здійснення такого догляду підтвердженого у відповідності до вимог Закону України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671-VIII (зі змінами) та інших підзаконних нормативних актів, виданих на його виконання. Крім того, відповідач зазначив, що надані документи не містять доказів відсутності інших осіб, які можуть здійснювати догляд за особою з інвалідністю, а саме звернув увагу, що надані документи підтверджують, що догляд за ОСОБА_2 здійснює її донька. Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки не звільнив ОСОБА_1 з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХП; факт необхідності здійснення постійного догляду за хворою бабусею позивача підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та призначив розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (без проведення судового засідання). Відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 , позов не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 32-35), просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 був призваний до лав Збройних сил України за мобілізацією і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Частиною 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військовою служби на підставах: під час воєнного стану: г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Наявність у військовослужбовця обов`язків, необхідність виконання яких визначена законодавцем як підстава для звільнення з військової служби, має бути підтверджена відповідними документами. Проте подані позивачем разом із рапортом про звільнення з військової служби документи (медична довідка ЛКК) не підтверджують наявності сімейних обставин, що є підставою для звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ. Відповідач проводить аналіз нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК та робить висновок, що необхідність постійного стороннього догляду за хворими, що досягли повноліття, підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії, а не висновком лікарсько- консультативної комісії. Отже, висновок ЛКК, наданий позивачем, не може бути визнаний документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби. Для підтвердження необхідності постійного стороннього догляду за своєю матір`ю як підставу звільнення з військової служби позивач повинен надати командуванню військової частини НОМЕР_1 висновок медико-соціальної експертної комісії.

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 № 69/2022 призваний по мобілізації Львівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до лав Збройних сил України та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника 2 розвідувального взводу розвідувальної роти.

28.09.2023 ОСОБА_1 звернувся рапортом (а.с.35) до командира розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 із клопотанням про звільнення з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХП як військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами (у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою бабусею ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до рапорту долучив:

- документи, що підтверджують ступінь споріднення зі ОСОБА_2 (а.с.4-23);

- висновок лікарсько-консультативної комісії 4-ої міської поліклініки м. Львова щодо ОСОБА_2 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі № 365/02 від 02.08.2023 (а.с.16);

- висновок лікарської комісії медичного закладу Львівського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 631 від 30.05.2023 (а.с.10).

28.10.2023 командир військової частини НОМЕР_1 листом від 28.10.2023 № 8921 (а.с.25) повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для звільнення з військової служби.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до вимог ст.ст. 20, 22 Закону № 2232-XII на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років (для вищого офіцерського складу до 65 років).

Звільнення військовослужбовців з військової служби регламентовано статтею 26 Закону № 2232-XII.

Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах: […]

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): […]

- зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:

На підставі указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затверджених парламентом шляхом прийняття відповідних законів, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, оголошено та проводиться загальна мобілізація. ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України за мобілізацією, проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . В вересні 2023 року позивач звернувся до командування із рапортом про звільнення із військової служби у зв`язку із необхідністю здійснення постійного стороннього догляду за бабусею ОСОБА_2 , 1937 р.н.

Спір між сторонами зводиться до того, чи надані відповідачу разом із рапортом позивача документи (висновок № 365/02 від 02.08.2023 лікарсько-консультативної комісії 4-ої міської поліклініки м. Львова щодо ОСОБА_2 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі тощо) є підставою для звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, відповідно до якого необхідність постійного догляду за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, підтверджується висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Використовуючи філологічне тлумачення суд розуміє зміст згаданої правової норми таким чином вжитий законодавцем в диспозиції норми в переліку однорідних членів речення сурядний розділовий сполучник «чи» створює можливість вибору між двома варіантами - «відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії» та «відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я». Водночас норма не містить вказівок на те, за яким критерієм слід обирати один із названих варіантів в конкретній правозастосовній ситуації. Разом із тим, юридичну визначеність в цьому питанні забезпечує підзаконний нормативно-правовий акт, прийнятий на реалізацію положень статті 26 Закону № 2232-XII.

Так, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 12 червня 2013 р. № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», відповідно до якої необхідність постійного стороннього догляду підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Отже, Уряд встановив чіткий критерій для визначення суб`єкта видачі медичного висновку, що підтверджує необхідність постійного догляду за особою, що його потребує, як підставу його звільнення зі служби для особистого здійснення такого догляду, а саме вік особи, що потребує постійного догляду:

- для неповнолітньої особи (до 18 років) лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я;

- для повнолітньої особи (понад 18 років) - медико-соціальної експертна комісія.

Оскільки бабуся ОСОБА_1 є повнолітньою (1937 р.н.), то повноваження видати медичний висновок на підтвердження необхідності постійного догляду за нею внаслідок захворювання для цілей звільнення ОСОБА_1 з військової служби має медико-соціальної експертна комісія, а не лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я.

Оскільки Триндяк О.Б. разом із рапортом про звільнення з військової служби не подав керівництву висновку медико-соціальної експертної комісії про те, що ОСОБА_2 потребує постійного догляду через хворобу, то позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII є безпідставними.

З цих же мотивів безпідставними є похідні позовні вимоги про спонукання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою бабусею, що підтверджується відповідним медичним висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з мотивів їх безпідставності.

Сторони не надали суду доказів понесення ними судових витрат, що підлягають розподілу за наслідками прийняття цього рішення суду.

Керуючись ст.ст. 19-20,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович