Справа № 200/2982/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2023 рокуСправа №200/2982/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № 200/2982/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), в якому позивач просить:
- визнати бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 р., з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022 по 31.10.2022 р., з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених раніше виплат додаткової винагороди за цей період.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року витребувано у НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) належним чином завірені читабельні копії витягів з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень до підрозділу за період жовтень 2022 року - січень 2023 року у частині, що стосується старшого солдата ОСОБА_1 :
довідку про фактично нараховану та виплачену додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 09 по 31 жовтня 2022року, з 01 по 30 листопада 2022 року старшому солдату ОСОБА_1 із зазначенням документальних підстав такої виплати;
- письмові пояснення про те, як була обчислена (навести розрахунок) додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» старшому солдату ОСОБА_1 за період з 09 по 31 жовтня 2022 року, з 01 по 30 листопада 2022 року.
Крім того, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.07.2023 року витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України належним чином завірені читабельні копії:
листа №21-1215-2022 від 17 квітня 2022 року «Щодо однакового трактування положень»;
наказу від 30 липня 2022 року №392-АГ «Про реалізації вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» з додатками;
наказу від 09 грудня 2022 року №628-АГ з додатками;
наказу від 21 грудня 2022 року №678/0/81-22АГ з додатками.
14.07.2023 року Адміністрацією Державної прикордонної служби України засобами електронного зв`язку до суду було надано копії листа Адміністрації Держприкордонслужби № 21-1215-2022 від 17.04.2022р. «Щодо однакового трактування положень»; наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30.07.2022 року №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168» з додатками; наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 року № 628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168»; наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 21.12.2022 року № 678/0/81-22-АГ «Про внесення змін до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09.12.2022 року № 628/0/81-22-АГ».
З матеріалів справи вбачається, що НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) подав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що у нього відсутні витяги з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень до підрозділу за період жовтень 2022 року - січень 2023 року у частині, що стосується старшого солдата ОСОБА_1 .
Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) А. Дейнеки №20-4955-23-Вих від 10.06.2023 року «Про результати розгляду адвокатського запиту» в якому зазначено, що витяги з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень прикордонної комендатури швидкого реагування №» НОМЕР_1 прикордонного загону не можуть бути надані у зв`язку із тим, що вказані документи містять інформацію з обмеженим доступом.
Тому, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України належним чином завірену читабельну копію бойового наказу Адміністрації державної прикордонної служби України №165 гриф. від 16 вересня 2022 року, а також письмові пояснення з наступних питань:
- де виконувала службові завдання прикордонна комендатура швидкого реагування №2 НОМЕР_1 прикордонного загону в період з жовтня 2022 року по січень 2023року;
- чи проходив старший солдат ОСОБА_1 в період з жовтня 2022 року по січень 2023 року службу у складі прикордонної комендатури швидкого реагування №2 НОМЕР_1 прикордонного загону;
- чи велися в період з жовтня 2022 року по січень 2023 року прикордонною комендатурою швидкого реагування №2 НОМЕР_1 прикордонного загону журнал бойових дій, книга оперативно-службової діяльності та журнал надходження розпоряджень, якщо так, де знаходяться вказані документи,
- чи містять журнал бойових дій, книга оперативно-службової діяльності та журнал надходження розпоряджень прикордонної комендатури швидкого реагування №2 НОМЕР_1 прикордонного загону інформацію з обмеженим доступом, якщо так ОБОВ`ЯЗКОВО повідомити вид такої інформації (конфіденційна, службова або таємна).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2023 року клопотання НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про залучення до участі у справі другого відповідача залишено без задоволення.
З огляду на зазначене та відповідно до вимог Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939, такі документи можуть направлятися адресатам, які мають оформлений в установленому порядку спеціальний дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею. Для направлення на адресу Донецького окружного адміністративного суду копії запитуваного документу просили повідомити Адміністрацію Держприкордонслужби про наявність у суду такого спеціального дозволу, а також відповідного приміщення для роботи з секретними документами (обробки секретної мовної інформації).
Також повідомлено, що в Адміністрації Держприкордонслужби відсутні запитувані відомості стосовно старшого солдата ОСОБА_1 , ведення службових (бойових) документів прикордонною комендатурою швидкого реагування № 2, їх змісту та грифу секретності. Надання такої інформації належить до повноважень НОМЕР_1 прикордонного загону, оскільки зазначена прикордонна комендатура є його структурним підрозділом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2023 року заяву про самовідвід головуючого судді Циганенка А.І. задоволено.
Ухвалено адміністративну справу направити керівнику апарату Донецького окружного адміністративного суду для організації автоматизованого розподілу судової справи між суддями у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України.
Розпорядженням голови Донецького окружного адміністративного суду від 15.08.2023 року № 5р/І-г «Щодо передачі адміністративної справи за підсудністю», відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 та 7 ст. 29 КАС України, на підставі доповідної записки керівника апарату Донецького окружного адміністративного суду Троцак С.Г. про неможливість утворення складу суду для розгляду адміністративної справи №200/2982/23, матеріали якої містять секретну інформацію, передбачену «Зводом відомостей, що становлять державну таємницю», затвердженим наказом Служби безпеки України № 440 від 12.08.2005 року, передано адміністративну справу №200/2982/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
11.09.2023 року справа № 200/2982/23 надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 200/2983/23 розподілено судді Лозицьцій І.О.
Ухвалою суду від 14.09.2023 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 200/2982/23.
Позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду ордера, щодо повноваження ОСОБА_2 на представництво інтересів ОСОБА_1 у Дніпропетровському окружному адміністративному суді.
Ухвалою від 22 вересня 2023 року суддею Лозицькою І.О. продовжено розгляд справи після без руху та призначено розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачем було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, в тексті якого зазначено, що у жовтні 2022 року позивача направлено до 105 прикордонного загону загін імені Князя Володимира Великого в оперативне підпорядкування відповідного начальника. Виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень здійснюється у разі наявності документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період зазначених дій або заходів. Підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відрядженні не нараховувалася та не виплачувалася прикордонним загоном (в/ч НОМЕР_2 ), оскільки не надано належних підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, передбачених п.2 наказу №392-АГ, за формою наведеною в додатку 1, додатку 2 до цього наказу. Крім того, повідомлено, що зазначена у позові довідка не відповідає встановленій формі. На запит відповідача (лист від 25.11.2022р. №22/2811-22), від начальника НОМЕР_1 прикордонного загону надійшов лист, в якому повідомлено, що НОМЕР_1 прикордонний загін не вбачає підстав надання довідок для виплати підвищеної (до 100000 грн.) додаткової винагороди підрозділам (військовослужбовцям) військової частини НОМЕР_2 , за час перебування їх у відрядженні на ділянці НОМЕР_1 прикордонного загону. Повідомлено, що підрозділи які знаходяться у межах Чернігівської і Сумської областей не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення.
На підставі означеного вище, представник відповідача просив відмовити у задоволені позовних вимог.
Разом з відзивом, представником відповідача подано клопотання про залучення другим відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 (військову частину НОМЕР_3 ), в обґрунтування якого зазначено, що виникнення предмету спору є прямим наслідком невиконання своїх обов`язків НОМЕР_4 прикордонним загоном, оскільки останній на листи-запити Військової частини НОМЕР_2 не надає підтверджуючі документи, що позивач дійсно приймав участь у бойових діях чи у заходах визначених постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168, на що відповідач здійснить нарахування і виплату коштів.
Ухвалою від 09 жовтня 2023 р. у задоволенні клопотання представника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про залучення другого відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_3 ) до участі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Судом розглянута справа на підставі наявних матеріалів (доказів), відповідно до вимог КАС України.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступні обставини.
Згідно Витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державноїприкордонної служби України від 24.06.2022 року №238-ОС, ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, а також призначено патрульним (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія3 мінометної секції 1 вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_4 »), що підтверджується витягом з наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 24.06.2022 р. №238-0C.
Згідно довідки від 04.04.2023 року №12/780, виданої військовою частиною НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 прикордонний загін) позивач відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року №(гриф)/25-2075-Е з 08.10.2022р. по 08.01.2023 року перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону, що підтверджується довідкою від 04.04.2023 р. №12/780.
Відтак, позивач перебуває на військовій службі у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України з 24.06.2022 року.
На адресу військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) був скерований адвокатський запит №122 від 03.03.2023 року з проханням надати, зокрема, стосовно позивача копії необхідних документів, серед яких витяг з наказу (по стройовій частині) про прибуття позивача до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ), що підтверджується адвокатським запитом від 03.03.2023 року №122.
У відповіді на описаний адвокатський запит за вих. № 21/2002-23-вих. від 17.03.2023 року, військова частина НОМЕР_3 , зазначила, що зазначені в адвокатському запиті військовослужбовці направлені в оперативне підпорядкування НОМЕР_4 прикордонного загону. Відповідно до розпоряджень начальника НОМЕР_4 прикордонного загону імені князя Володимира Великого останні приступили до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_4 прикордонного загону імені князя Володимира Великого. Разом із тим накази про прибуття військовослужбовців 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_3 ) у НОМЕР_4 прикордонному загоні не видавались, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит №21/2002-23-вих. від 17.03.2023 р.
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті йому додаткової винагороди у збільшеному розмірі (до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 09 жовтня 2022 року - 30 листопада 2022 року протиправною, звернувся до відповідача з рапортом про нарахування та виплату зазначеної додаткової винагороди за спірний період, долучивши до нього довідку про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях, забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Сумської області від 08.01.2023 року №4250, яка видана командиром військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін).
На адресу позивача надійшла відповідь відповідача на поданий ним рапорт №11/4328-23-Вих. від 25.05.2023 року, в якій відповідач вказав, що у довідці від 08.01.2023 року №4250 вказана лише одна підстава для її видачі - бойовий наказ Адміністрації державної прикордонної служби України №165 (гриф) від 16.09.2022року, натомість відповідно до вимог наказів Адміністрації державної прикордонної служби України від 30.07.2022 року №392-АГ та від 09.12.2022 року №628-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», у довідці обов`язково мають зазначатися три підстави, які підтверджують участь військовослужбовця у бойових діях, а саме: бойовий наказ (бойове розпорядження) командира (начальника) військової частини; запис журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігацій з вахтового, навігаційного журналу); рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу від 2022 року. Враховуючи вищезазначене, довідка №4250 від 08.01.2023 року видана командиром військової частини НОМЕР_3 не може бути підставою для включення позивача до наказу про виплату підвищеної винагороди до 100000 гривень, що підтверджується відповіддю на рапорт від 25.05.2023 року №11/4328-23-вих.23 вих.
Судом встановлено, що на адресу Військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 прикордонний загін) було направлено адвокатський запит від 30.03.2023 р. вих.122.
У відповідь на вказаний адвокатський запит за вих.№21/2002-23-вих. від 17.03.2023р., військова частина НОМЕР_3 , вказала, що позивач, приступили до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_4 прикордонного загону імені князя Володимира Великого. Зазначено, що довідка про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області ОСОБА_1 від 08.01.2023р. №4250 встановленим порядком видана керівництву підрозділу, де він проходив службу.
Відповідно до бойових розпоряджень начальника НОМЕР_4 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 19.09.2022р. № 276/гриф, від 25.09.2022р.№ 1348/гриф та від 25.10.2022р. №1697/гриф позивач приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 ; бойові розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону імені князя Володимира Великого 19.09.2022р. №276/гриф, від 25.09.2022 №1348/гриф та від 25.10.2022р. №1697/гриф, надати немає можливості, оскільки мають обмежений гриф доступу.
Зазначено, що копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу надати не має можливості, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснювалось 2 прикордонною комендатурою швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ).
Витяги з рапортів заступника начальника загону коменданта2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону полковника ОСОБА_3 від 03.11.2022р.вх. №1525 від 03.11.2022) та від 01.12.2022р. (Вх. №1893 від 01.12.2022р.) щодо клопотання про виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р.№168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022р. №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» відносно ОСОБА_1 посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено до НОМЕР_1 прикордонного загону встановленим порядком (листи 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від 10.11.2022р.№22/4372-22-вих «Про надання інформації» та від 04.12.2022р.№22/4931-22-вих «Про надання інформації»), що підтверджується відповіддю на адвокатський запит №21/2002-23-Вих. від 17.03.2023 р.
Так, звернуто увагу суду, що згідно довідки від 08.01.2023 року №4250, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 , вбачається, що позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Сумської області з 09.10.2022 року по 31.10.2022 року, з 01.11.2022 по 30.11.2022 року, з 01.12.2022 по 31.12.2022 року, з 01.01.2023 по 08.01.2023 року, що підтверджується довідкою від 08.01.2023 р. №4250.
Позивач вважає, що відповідач протиправно не нарахував та невиплатив позивачу додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 09.10.2022р. по 30.11.2022р., з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку до 100 000,00грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах протиправною.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам , суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20.11.1991р. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.
Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
Згідно з положеннями статті 1 Закону України від 03.04.2003р. № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 661-IV основними функціями Державної прикордонної служби України зокрема є:
охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму;
охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій;
ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із Законами України «Про розвідувальні органи України та Про оперативно-розшукову діяльність»;
участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а також припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України;
координація діяльності військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї, а також діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду - виїзду.
Виконання зазначених у частині першій цієї статті функцій є оперативно-службовою діяльністю Державної прикордонної служби України (частина друга статті 2 Закону № 661-IV).
Частиною першою статті 6 Закону № 661-IV визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з пунктами 3, 4 статті 19 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.
Отже, відповідач входить до структури Державної прикордонної служби України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року здійснює передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України», захисту безпеки населення та інтересів держави.
Відповідно до статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-XII) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.
Частиною першою статті 12 Закону № 1932-XII визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 168.
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2022р. № 1146 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, яка застосовувалася у період з 01.09.2022р. по 20.01.2023р.) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац перший).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій).
Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, яка застосовувалася у період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року) установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
30 липня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 був виданий наказ № 392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Наказ № 392-/0/81-22-АГ), який введений в дію з 01 серпня 2022 року.
З 01 грудня 2022 року був введений в дію та застосовується наказ Адміністрації Держприкордонслужби № 628/0/81-22-АГ від 09 грудня 2022 року Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (далі - Наказ № 628/0/81-22-АГ).
Згідно з частиною 3 статті 117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, установленому законом.
Питання державної реєстрації регулюється Указом Президента України від 03.10.1992 р. № 493 Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, що був прийнятий з метою впорядкування видання міністерствами, іншими органами виконавчої влади нормативно-правових актів, забезпечення охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій. Набувають чинності такі акти через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.
Критерієм чинності таких актів та їх застосування є державна реєстрація нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та занесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, який запроваджений згідно з Указом Президента України від 27.06.1996р. № 468.
Державна реєстрація полягає у тому, що такі нормативно-правові акти проходять правову експертизу на відповідність Конституції України, законам України та іншим актам законодавства.
Положенням установлено, що державній реєстрації в Мін`юсті підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм (правил поведінки), що, зокрема, зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, установлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують існуючий організаційно-правовий механізм їх реалізації.
Згідно зі статтею 1 Конвенції Про захист заробітної плати № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін заробітна плата означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
Частинами першою та сьомою статті 43 Конституції України передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям грошова винагорода військовослужбовця та оплата праці і заробітна плата, які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов висновку, що вказані поняття є рівнозначними.
Зокрема, такий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 820/4748/17, від 12 вересня 2019 року у справі №812/1255/17, від 02 липня 2020 року у справі № 812/792/17, 07 лютого 2022 року у справі № 420/7697/21.
Таким чином, оскільки Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ зачіпають соціально-економічні права, свободи й законні інтереси військовослужбовців, які проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, тому вказані Накази підлягали державній реєстрації в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.
Проте, Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ не містять відомостей про їх реєстрацію в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.
Отже, незареєстровані в Міністерстві юстиції України Накази № 392-/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ не пройшли правової експертизи і не набули чинності у порядку, встановленому законодавством, і не можуть прийматись до виконання та не викликають правових наслідків.
Згідно статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
24 лютого 2022 року Указами Президента України №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію введений воєнний стан та оголошена мобілізація».
Відповідно до Указів Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи судами на території України діє особливий період.
Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції ця Інструкція визначає порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
Таким чином, положення Інструкції застосовні до спірних правовідносин.
Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції безпосередня участь у бойових діях визначається у разі: виконання прикордонним підрозділом бойових завдань в умовах безпосереднього взаємного вогневого контакту з противником; ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки на території противника (території між позиціями військ противника та своїх військ).
Пунктом 3 розділу IV Інструкції встановлено, що безпосередня участь у бойових діях визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження) начальника органу Держприкордонслужби; запису в журналі службово-бойових дій (книзі прикордонної служби) прикордонного підрозділу; рапорту (донесення) начальника (командира) прикордонного підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з числа доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях.
До рапорту долучаються підписані начальником органу Держприкордонслужби (командиром підрозділу) списки особового складу конкретних підрозділів, які брали безпосередню участь у бойових діях, із зазначенням посади, військового звання, прізвища та ініціалів, строку участі кожного військовослужбовця, який брав безпосередню участь у бойових діях.
Кожен аркуш списків завіряється підписом начальника органу Держприкордонслужби (начальника штабу, командира підрозділу безпосереднього підпорядкування) та гербовою печаткою органу Держприкордонслужби; бойового донесення.
Згідно з пунктом 4 розділу IV Інструкції документи про безпосередню участь у бойових діях подаються начальником органу Держприкордонслужби за підпорядкованістю до органу військового управління (штабу АТО, ООШ).
Орган військового управління (штаб АТО, ООШ) розглядає документи, зазначені в пункті 3 цього розділу, та видає розпорядчий документ (наказ) щодо підтвердження безпосередньої участі у бойових діях із зазначенням кожного військовослужбовця та конкретних днів його участі у бойових діях, за які передбачено збільшення розміру винагороди. (Пункт 5 розділу IV Інструкції).
Відповідно до пункту 6 розділу IV Інструкції на підставі отриманого розпорядчого документа (наказу) органу військового управління (штабу АТО, ООШ) щодо підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях органом Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовця (на час участі в бойових діях) видається наказ про збільшення розміру винагороди за дні участі в бойових діях.
Аналіз вищеназваних нормативно-правових актів свідчить, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю Держприкордонслужби збільшується до 100000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Суд не приймає, як доказ довідку від 23.03.2023 р. б/н, у який зазначені періоди участі у бойових діях з посиланням на бойовий наказ № 165 (гриф) від 16.09.2022р., оскільки вказана довідка не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, які складаються з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168. При цьому, суд зазначає, що в тексті означеної довідки неможливо ідентифікувати прізвище, ім`я, по батькові особи, на ім`я якої видано означену довідку, оскільки інформація як в номері, так і прізвищі, ім`ї, по батькові відповідної особи прихована.
Також, означена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.
При цьому суд зазначає, що лише сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів), здійснюючи заходи в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168.
Суд не приймає доводи позивача, що підтвердженням його безпосередньої участі у бойових діях є бойові накази (розпорядження), оскільки сама по собі видача бойового наказу (розпорядження) не є безумовним доказом виконання військовослужбовцем та його безпосередньої участі у бойових діях чи відповідних заходах.
З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які відображають принципи адміністративної процедури.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі статтею 245 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя з`ясування об`єктивної істини у справі.
Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Решта доводів та аргументів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих позивачем доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову та звільненням позивача від сплати судового збору, на підставі п. 12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, витрати на професійну правничу допомогу судом не розподіляються. При цьому, позивачем суду не подано належних доказів про сплату понесених витрати на професійну правничу допомогу, що унеможливлює підтвердити їх понесення.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька