Справа № 380/489/23
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/489/23 пров. № А/857/12352/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК» та Головного управління ДПС у м.Києві на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року (прийняте у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами суддею Гавдиком З.В.) в адміністративній справі № 380/489/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК» до Головного управління ДПС у м.Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК» (далі також - ТзОВ «ВЕСТТЕК», позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у м. Києві від 1 червня 2022 року № 6890122/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890117/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890118/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890119/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890121/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890120/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890092/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890115/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890116/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890114/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890097/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890108/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890105/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890109/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890099/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890107/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890098/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890089/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890090/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890101/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890103/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890106/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890113/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890112/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890096/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890094/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890111/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890110/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890091/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890093/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890102/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890095/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890100/39743065, від 1 червня 2022 року № 6890104/39743065 та від 14 липня 2022 року № 7058650/39743065;

- зобов`язати Державну податкову службу України (далі - ДПС України) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складені Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК» податкові накладні № 126 від 20.01.2022, № 42 від 22.01.2022, № 44 від 22.01.2022, № 118 від 22.01.2022, № 45 від 22.01.2022, № 330 від 22.01.2022, № 341 від 23.01.2022, № 120 від 25.01.2022, № 122 від 25.01.2022, № 117 від 25.01.2022, № 123 від 26.01.2022, № 329 від 26.01.2022, № 116 від 26.01.2022, №332 від 26.01.2022, № 344 від 26.01.2022, № 331 від 26.01.2022, №124 від 26.01.2022, № 237 від 27.01.2022, № 333 від 27.01.2022, №334 від 27.01.2022, № 170 від 28.01.2022, № 335 від 28.01.2022, № 336 від 29.01.2022, № 187 від 29.01.2022, №238 від 30.01.2022, № 186 від 30.01.2022, № 337 від 31.01.2022, №339 від 31.01.2022, №297 від 23.01.2022, № 298 від 23.01.2022, № 302 від 24.01.2022, №299 від 26.01.2022, № 300 від 27.01.2022, № 301 від 30.01.2022 та № 125 від 27.01.2022.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року позов задоволено.

29.05.2023 представник ТОВ «ВЕСТТЕК» подав до суду клопотання/заяву про ухвалення додаткового судового рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі по 24500 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК» задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК» () понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 500,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК» () понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу на суму 500,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, його оскаржило ГУ ДПС у м.Києві, вважаючи, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просило скасувати оскаржуване додаткове рішення і ухвалити нове, яким відмовити у стягненні витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що витрати на правничу допомогу є безпідставно завищеними, необґрунтованими в частині надання послуг, не підтверджені належними доказами, не відповідають принципам розумності та є неспівмірними зі складністю справи і обсягом виконаних робіт.

Також, додаткове рішення суду першої інстанції оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК», вважаючи його частково незаконним, а тому просило змінити його збільшивши суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідачів до заявлених 24000 гривень.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем не заявлялось клопотань щодо зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку із їх неспівмірністю, тому у суду були відсутні підстави для такого зменшення.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

А відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 суд висловив правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2018 у справі № 826/856/18.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Свірським Т.В. було укладено договір про надання правової допомоги від 22.07.2022 та додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 03.11.2022.

Пунктом 1 додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 03.11.2022 зокрема визначено, що підготовка та складення позовної заяви (в тому числі, але не виключно: правовий аналіз та оцінка обставин і наявних доказів; правовий аналіз законодавства та судової практики; формування правової позиції) 20000 грн; підготовка та складення додаткових письмових пояснень та інших процесуальних документів 2000 грн за один із таких документів (у разі необхідності).

На обґрунтування вказаних витрат позивач додав до матеріалів позову копії договору про надання правової допомоги від 22.07.2022, додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 03.11.2022, акта надання-отримання послуг від 29.05.2023.

Так, згідно з актом виконаних робіт адвокатом в ході надання правничої допомоги в межах даної справи надано позивачу послуги на загальну вартість 24000 грн:

1) правовий аналіз та оцінка обставин і наявних доказів; правовий аналіз законодавства та судової практики; формування правової позиції) 20000 грн;

2) підготовка та складення заяви від 16.01.2023 2000 грн;

3) підготовка та складення заяви від 19.01.2023 2000 грн.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, що до заяви про стягнення судових витрат позивач надав підтвердження надіслання цієї заяви відповідачу, проте відповідач не подавав заперечення щодо відшкодування витрат.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року в справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами.

Колегія суддів зазначає, що до витрат на професійну правничу допомогу заявник включив складення заяв від 16.01.2023 та від 19.01.2023, які ним подавались на виконання вимог ухвали про залишення його позовної заяви без руху від 10.01.2023, що не може вважатись витратами на професійну правничу допомогу, а усуненням недоліків його позовної заяви.

Також слід наголосити, що згідно акту виконаних робіт адвокатом в ході надання правничої допомоги в межах даної справи надано позивачу послуги на загальну вартість 24000 грн, проте у заяві від 29.05.2023 заявник просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу вже в сумі по 24500 грн.

Апеляційним судом також враховано, що представником ТОВ «ВЕСТТЕК» не надано ні суду першої інстанції ні апеляційному суду жодних платіжних документів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу саме у сумі 24500 грн.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд першої інстанції вважав, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критеріям розумності, виправданості, співмірності зі складністю справи, а тому суд вважав, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку мають бути відшкодовані у розмірі 1000 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення заяви.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, додаткове рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТТЕК» та Головного управління ДПС у м.Києві залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року в адміністративній справі № 380/489/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин