Справа № 380/4219/23
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 рокусправа № 380/4219/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Ген. Григоренка, 3, м. Львів, ) про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 06.02.2023 року за №478 в частині притягнення інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати наказ 13.02.2023 року за №64 о/с в частині звільнення інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області;

- стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути на користь ОСОБА_1 усі понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.01.2023 року старший інспектор з ОД ВСР УГІ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 подав рапорт начальнику ГУ НП у Львівській області про порушення службової дисципліни та необхідність призначення службового розслідування. Свій рапорт мотивував тим, що 17.01.2023 року він виявив позивача в службовому автомобілі сплячим. Жодного доказу наведених обставин інспектор Р. Шевчук, як слідує із самого рапорту, не додає.

Наказом ГУ НП у Львівській області №180 від 17.01.2023 року «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» було призначено службове розслідування та відсторонено позивача від виконання службових обов`язків. 31.01.2023 року було затверджено висновок службового розслідування, а наказом від 06.02.2023 року №478 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області» притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби. 13.02.2023 року наказом ГУНП у Львівській області №64 о/с звільнено позивача із займаної посади у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення.

Позивач вважає, що службове розслідування проведено неналежно, висновки зроблено неправильно та неповно і як наслідок було видано незаконний наказ про звільнення з огляду на наступне.

Згідно опису матеріалів службового розслідування відсутні відомості про наявність диску чи іншого носія із відеозаписом. Це свідчить про відсутність такого, оскільки на запит про надання копії всіх матеріалів розслідування у електронній формі, надано у електронній формі документи без відеозапису. Тобто, наявність будь-якого відео не можна вважати доведеним фактом, оскільки останній у матеріалах службового розслідування відсутній.

На реалізацію частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (надалі Порядок №893), яким визначено процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування. Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Таким чином, ухвалюючи рішення про вину позивача комісія прийняла рішення без попереднього отримання та наявності відеозапису, який міг би вказувати на порушення службової дисципліни. Наявність описаного перегляду комісією відеозапису слід оцінювати критично, оскільки такий відеозапис в матеріалах службового розслідування відсутній.

Відповідне службове розслідування повинно бути здатним призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб, за результатами якого і приймається наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Отже, розгляд питання повинен бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати усі обставини, і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.

Наказом №180 від 17.01.2023 року позивача відсторонено від виконання службових обов`язків. Як вказано у самому наказі, це здійснено у відповідності до ст. 28 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України». Разом з тим, стаття 28 Дисциплінарного статуту не містить переліку підстав для відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків, натомість містить підстави для призначення поліцейського для виконання інших обов`язків на час відсторонення. Щодо позивача не було встановлено обставин, що унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків або, що таке виконання посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відтак, на думку позивача, вже з початку призначення службового розслідування відбулися порушення права на працю та отримання заробітної плати для забезпечення сім`ї позивача, оскільки його було відсторонено незаконно.

В ході проведення службового розслідування, як зазначено у висновку, було здійснено перевірку та встановлено, що позивачем було недотримано положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, що затверджена наказом МВС від 18.12.2018 року №1026, а саме відсутність відеозаписів під час розгляду справ про адмінправопорушення. Разом з тим, це припущення є нічим не підтвердженим, адже під час кожної зміни у позивача була присутня боді-камера, яка веде зйомку під час виконання ним службових обов`язків, тобто, в межах розслідування не вилучався такий запис переглядаючи який можна було б встановити наявність чи відсутність якогось із запису події, а тому вважаємо це припущення надуманим та нічим не підтвердженим.

Відповідно до ст. 14 Закону № 2337-VIII, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Застосування заходів дисциплінарного стягнення можливо лише до особи-порушника за недотримання службової дисципліни, оскільки до відповідальності можливо притягнути особу лише у випадку доведення вчинення дисциплінарного проступку, що повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами. Отже, наведені у висновку порушення НПА щодо відеофіксації не знаходять свого підтвердження.

Однією із причин притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є те, що позивач не виніс постанову про адміністративне правопорушення у справі де позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Однак, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» містить значний перелік підстав для зупинки транспортного засобу і це не лише порушення ПДР. Пояснення з цього приводу у позивача не відбиралися. Відтак, причина порушення позивачем службової дисципліни що полягає у нескладенні інших постанов поруч із протоколом за ст. 130 КУпАП є надуманою.

У висновку службового розслідування зазначено, що 30.01.2023 року позивач не вийшов на службу і йому інкримінується порушення службової дисципліни у вигляді прогулу. Водночас, у висновку службового розслідування встановлено, що станом на 30.01.2023 року позивач перебуває на лікарняному про що було відомо комісії, яка проводила розслідування. Тим не менш, це не зупинило відповідача притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача за прогул 30.01.2023 року та вказати про те, що позивач ніби-то не хотів надавати пояснень по суті розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6, 7, 8 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-УІІІ під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Тобто, відповідач знаючи про непрацездатність працівника та не викликаючи його для надання пояснень вказує, що останній не хоче надавати пояснень, чим порушує право на захист позивача повністю нівелюючи таке право.

Застосовуючи до позивача санкцію у вигляді застосування Закону України «Про запобігання корупції» із подальшим внесенням до реєстру осіб що вчинили корупційні правопорушення, відповідач свідомо вдався до дискримінації і мобінгу. Відповідач притягуючи до дисциплінарної відповідальності позивача інкримінуючи йому порушення службової дисципліни такий як сон під час патрулювання подав щодо нього інформацію про корупційне правопорушення. При цьому, як слідує із матеріалів службових розслідувань від 13.01.2023 року та 08.02.2023 відповідач проводячи аналогічні за змістом та суттю порушень розслідування не притягує порушників до відповідальності згідно ЗУ «Про запобігання корупції», що свідчить про цілеспрямоване цькування та дискримінацію позивача, упереджене ставлення відповідача до позивача та намагання створити йому нестерпні умови для подальшого працевлаштування оскільки відповідач розуміє, що інформація про позивача буде в реєстрі корупціонерів.

У наказі Головного управління Національної поліції у Львівській області №180 від 17.01.2023 року «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» вказано, що розслідування призначене за фактом проведення мобільною групою 17.01.2023 року перевірки несення служби. Однак наказ не містить інформації про те що конкретно стало підставою для призначення розслідування (доповідна, довідка, рапорт тощо). Крім того, в наказі зазначено що розслідування проводиться для перевірки дотримання службової дисципліни після роботи мобільної групи 17.01.2023 року. Як відомо з розслідування, мобільна група нібито виявила позивача таким, що спав під час несення служби. Але наказом не встановлювалася така підстава проведення розслідування як дотримання позивачем нормативно-правових актів, що було зроблено відповідачем шляхом аналізу розгляду скарг та винесених постанов. Відтак розслідування проведене не з тією метою, якою було призначене, а отримані дані суперечать тій меті, яку ставив перед собою відповідач призначаючи розслідування.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту установлені гарантії забезпечення поліцейському права на захист під час службового розслідування, а також наголошує, що за змістом як Дисциплінарного статуту, так і Порядку проведення службових розслідувань ці гарантії надаються поліцейському, стосовно якого (або вчинення яким дій чи бездіяльності) призначено службове розслідування. Саме щодо такого поліцейського дисциплінарна комісія уповноважена збирати доказову базу щодо наявності або відсутності у його діях складу дисциплінарного проступку та, відповідно, складати висновок службового розслідування. І лише на підставі такого висновку службового розслідування уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.

Тому позивач вважає, що не мають повноважень дисциплінарна комісія складати висновок службового розслідування про вину поліцейського у вчиненні дисциплінарного проступку, а керівник - притягати до дисциплінарної відповідальності поліцейського, стосовно якого службове розслідування не призначалось і не проводилось.

На користь такого висновку переконливо свідчить зміст статей 14, 15, 16, 17, 18, 19 Дисциплінарного статуту та пунктів 2, 3, 4 розділу II, пунктів 2, 3, 4, 5 розділу IV, пунктів 1, 4, 5, 6 - 17 розділу V, пунктів 4, 5 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань, якими передбачені комплекс вчинюваних дисциплінарною комісією задля досягнення мети службового розслідування процедурних заходів, а також права і обов`язки саме поліцейського. стосовно якого проводиться службове розслідування.

У даному випадку службове розслідування було призначено за фактом можливих порушень службової дисципліни зі сторони окремих працівників ЛРУП № 2. Про це свідчить зміст наказу начальника ГУНП у Львівській області від 17.01.2023 року №180. Фактичною підставою для призначення службового розслідування стала робота мобільної групи УГІ ГУНП (саме так зазначено у наказі №180). Про жодні доповідні записки чи рапорти не йдеться. Отже, службове розслідування стосовно позивача не призначалось, натомість за наслідками проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією складено висновок про винність позивача у вчиненні дисциплінарного проступку (діяння, яке не було мотивом призначення службового розслідування), а керівником накладено на позивача дисциплінарне стягнення.

Ураховуючи викладене, дисциплінарною комісією та відповідачем було порушено приписи статей 14, 15, 18, 19 Дисциплінарного статуту та пунктів 2, 5 розділу IV, пунктів 1, 4, 5, 7, 13, 14, 16, 17 розділу V, пунктів 4, 5 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань, оскільки ними фактично проведено службове розслідування по відношенню до особи (позивача), стосовно якої таке розслідування не призначалось, унаслідок чого ними не забезпечено законодавчо гарантованого права позивача на захист, не отримано від нього пояснень і не запропоновано йому подати такі пояснення. Фактично розгляд дисциплінарної справи відбувся без надання та їх відповідної оцінки доводів і доказів з боку позивача як особи, щодо якої мало би проводитись службове розслідування, що є істотним порушенням вищезазначених законодавчих норм, оскільки процесуальний статус і обсяг прав та обов`язків особи, щодо якої проводиться службове розслідування та осіб, у яких відбираються пояснення, є різним. Таке порушення нівелює результати службового розслідування, позаяк вони є наслідком протиправної діяльності дисциплінарної комісії.

Наведені порушення процедури службового розслідування мають своїм наслідком протиправність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки висновок службового розслідування від не міг бути покладений в основу оскарженого наказу та бути підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

Щодо існування ніби-то запису на якому позивач виглядав таким, що перебуває у стані сну в службовому автомобілі. Відповідно до затверджених графіків несення служби позивач несе службу позмінно тривалістю по 12 годин.

Водночас, відповідно до пункту 11 розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС №260 від 06.04.2016 (далі - Порядок №260), поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен мас право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Поряд із тим, безперервне на протязі 12-ти годин несення служби, пов`язаної з керуванням автомобіля свідчить не лише про неналежні, але і небезпечні умови праці поліцейських, що прямо заборонено Конституцією України.

В наказі про накладення на позивача дисциплінарного стягнення також зазначено, що ним були порушені приписи пп. 2, 4, 8 ч. З ст. І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, відповідно до яких поліцейський повинен: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки: безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку. Поряд із тим, в оскаржуваному наказі не вказується, які саме закони та нормативно - правові акти і свої посадові обов`язки не знав позивач, які саме накази своїх керівників він не виконав та які саме заходи безпеки він не знав і не виконував під час несення служби. Таким чином, в оскаржуваному наказі не міститься жодного посилання на норму, яка б забороняла поліцейському під час несення 12-ти годинної служби робити відпочинок, який до того ж прямо передбачений наказом МВС №260 від 06.04.2016.

Більше того, відповідно до положень частини 3 статті 66 КЗпП України працівники використовують час перерви для відпочинку і харчування на свій розсуд. На цей час вони можуть відлучатися з місця роботи. Перерва для відпочинку і харчування повинна надаватись, як правило, через чотири години після початку роботи.

Як видно, з матеріалів справи, наряд заступив о 20.00 год. Тобто , з 20.00 по 23.59 год. - робочий час; з 00.00 год. по 01.00 год. - перерва; з 01.00 по 05.00 - робочий час; з 05.00 по 06.00 год. - перерва.

Доказів зловживання позивачем тривалістю відпочинку, відповідачем у висновку службового розслідування не зазначено.

Відповідно до ст. 168 КЗпПУ, працівникам, що працюють в холодну пору року на відкритому повітрі або в закритих неопалюваних приміщеннях, вантажникам та деяким іншим категоріям працівників у випадках, передбачених законодавством, надаються спеціальні перерви для обігрівання і відпочинку, які включаються у робочий час.

Отже, для дотримання правила юридичної визначеності як невід`ємної складової запровадженого статті 8 Конституції України принципу верховенства права, а також з метою додержання критеріїв законності рішень згідно з частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач повинен був у тексті спірного рішення обґрунтувати обраний до застосування вид дисциплінарного стягнення, ступінь тяжкості скоєного дисциплінарного проступку, заподіяну внаслідок проступку шкоду, попередню поведінку працівника, ставлення працівника до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації працівника, тощо.

Однак вказані обставини не враховані відповідачем, у зв`язку з чим рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, на думку позивача, набуло нездоланних дефектів змісту, що вказує на його необґрунтованість. З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 09.03.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 13.03.2023 продовжено процесуальний строк, встановлений ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 09.03.2023, для усунення недоліків позовної заяви на п`ять днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвалою суду від 24.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представник відповідача у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з огляду на наступне. 17.01.2023 року мобільною групою Управління головної інспекції (далі - УГІ) ГУНП у Львівській області здійснено перевірку несення служби нарядами Відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції № 2 (далі - ВП № 3 ЛРУП № 2) ГУНП у Львівській області, які заступили для несення служби по охороні публічного порядку, за результатами якої виявлено порушення службової дисципліни зі сторони поліцейських вказаного підрозділу. Відповідно до змісту рапорту старшого інспектора Відділу службових розслідувань (далі - ВСР) УГІ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 встановлено, що: «...17.01.2023 о 05:35 у с. Пасіки-Зубрицькі, Львівського району поблизу комплексу «Отаман Резорд» виявлено наряд ГРПП «Дзвін-9» відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП, у складі інспекторів СРПП майора поліції Моравського АЛ., та капітана поліції ОСОБА_1 , на службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_2 , які не маючи жодного завдання, не здійснювали патрулювання, а спали у даному автомобілі із увімкненим двигуном...». Враховуючи те, що в діях інспекторів Сектору реагування патрульної поліції (далі - СРПП) ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 та капітана поліції ОСОБА_1 наявні ознаки порушення службової дисципліни, виникла необхідність у призначенні службового розслідування.

У подальшому, наказом № 180 від 17.01.2023 призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливих порушень службової дисципліни зі сторони окремих працівників ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області. 31.01.2023 року затверджено Висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУНП у Львівській області. На підставі зібраних у ході проведення службового розслідування матеріалів дисциплінарна комісія дійшла висновку, що інспектори СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_4 та капітан поліції ОСОБА_1 17.01.2023 перебували у складі наряду СРПП «Дзвін-9» на службовому автомобілі марки «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_2 , продемонстрували безвідповідальне ставлення до професійного виконання службових обов`язків, а саме: спали під час несення служби, у зв`язку з чим не могли вчасно реагувати на зміну оперативної обстановки, вживати необхідних заходів з метою забезпечення публічної безпеки та порядку на ввіреній ділянці несення служби, що є умисним ігноруванням виконання покладених на посадових осіб законом обов`язків та повноважень та сприяння керівнику в організації дотримання службової дисципліни.

Окрім цього, інспектор СРПП ВП № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 порушив вимоги підп. 2 п. 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, в порушення п. 5 розділу II та п. 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, не вів безперервної відео зйомки за допомогою портативного відео реєстратора під час складання адміністративних матеріалів, проставив завчасно відмітки про прибуття на місце події, в порушення п. 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» проявив непрофесійне та безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків і не притягнув водія до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, у відповідності до Методичних рекомендацій щодо порядку формування, затвердження, призначення та виконання службових завдань превентивного характеру за допомогою ІПНП «Службове завдання» від 20.05.2019 № 5906, в частині неналежно виконання службових завдань.

Поряд із цим встановлено, що відповідно до наказу ГУНП від 16.01.2023 № 14 о/с-в, капітан поліції ОСОБА_1 перебував у черговій відпустці з 19.01.2023 до 28.01.2023. Відтак вказаний працівник 30.01.2023 повинен був з`явитись на робоче місце, визначене наказом ГУНП у Львівській області від 17.01.2023 № 180, а саме: кабінет № 5 ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області. Проте протягом робочого дня ОСОБА_1 на визначене робоче місце не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив чим порушив п. 5 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Окрім цього, інспектор СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП капітан поліції ОСОБА_1., будучи відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимоги ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: особи, зазначені у п. 1, підп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими, тобто вчинив дисциплінарний проступок, що дискредитує та підриває авторитет поліції.

Як встановлено службовим розслідуванням, обставинами, що обтяжують відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 є те, що він вчинив дисциплінарний проступок повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, що у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, є обставиною, яка обтяжує відповідальність поліцейського.

Наказом № 478 від 06.02.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих працівників поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема невиконання вимог ст. 38 ЗУ «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 12, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п.п. 1, 2, З, 8,10, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1.1, 1.2 п. 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 № 803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», підп. 2 п. 2 розділу IX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, в порушення п. 5 розділу II та п. 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, до інспектора СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0078293) застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Щодо твердження про відсутність відеозапису в матеріалах службового розслідування, представник відповідача зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 14 Дисциплінарного статут, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Аналогічна норма міститься і в п.1 розділу II Порядку № 893. Таким чином, рапорт про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, є передбаченою Законом підставою для призначення службового розслідування. Водночас, законом не передбачено обов`язкових вимог до форми, змісту такого рапорту, в тому числі обов`язку долучати до рапорту докази виявлених обставин.

Представник відповідача зауважує, що майор поліції Р. Шевчук перебуває на посаді старшого інспектора з особливих доручень Відділу службових розслідувань Управління головної інспекції ГУНП у Львівській області. Згідно з Положенням про Управління головної інспекції Головного управління Національної поліції у Львівській області (чинного на момент проведення службового розслідування), затвердженого наказом № 36 від 30.11.2021 (далі - Положення № 36), Управління головної інспекції (далі - УГІ) ГУНП у Львівській області є структурним підрозділом ГУНП у Львівській області, який здійснює контроль за службовою діяльністю структурних підрозділів ГУНП у Львівській області, сприяє вдосконаленню їх службової діяльності та зміцненню службової дисципліни. УГІ відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: здійснює, у межах повноважень УГІ, моніторинг та оцінювання службової діяльності підрозділів ГУНП у Львівській області, пов`язаної з дотриманням установленого порядку; організовує та проводить за дорученням начальника ГУНП у Львівській області або особи, яка виконує його обов`язки, зокрема, інспектування, контрольні та цільові перевірки службової діяльності підрозділів ГУНП у Львівській області; перевірки, у межах повноважень УГІ, стану дотримання працівниками підрозділів ГУНП у Львівській області законів України, актів Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також організаційно-розпорядчих документів МВС та Національної поліції України; службові розслідування за відомостями про вчинення дисциплінарних проступків керівниками підрозділів ГУНП у Львівській області, їх заступниками та іншими працівниками поліції. Відповідно до п.6 Розділу IV, працівники УГІ ГУНП у Львівській області під час виконання службових обов`язків відповідно до вимог законодавства України мають право, зокрема: здійснювати нагляд за працівниками підрозділів ГУНП у Львівській області під час виконання ними службових обов`язків, моніторинг їх робочого часу, позапланову, вибіркову та іншу перевірку несення служби, у тому числі згідно з критеріями оцінювання ефективності їх діяльності.

З метою посилення дисципліни і законності в органах та підрозділах ГУНП у Львівській області на підставі наказу ГУНП у Львівській області від 31.12.2021 № 4915 «Про створення постійно діючих мобільних груп для профілактики та недопущення порушень службової дисципліни, дотримання ПДР України поліцейськими на території Львівської області», створено із числа працівників УГІ постійно діючі мобільні групи. Таким чином, майор поліції ОСОБА_2 , як працівник УГІ ГУНП у Львівській області, який виконував свій безпосередній обов`язок щодо здійснення контролю за службовою діяльністю структурних підрозділів ГУНП у Львівській області і виключно в межах своїх повноважень, повідомив керівника ГУНП у Львівській області шляхом подання рапорту про виявлене ним порушення службової дисципліни, відтак сумнівів у достовірності викладених у його рапорті обставин, не виникало і не могло виникати. Дані, викладені в рапорті старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області Руслана Шевчука, були достатніми для того, щоб керівник ГУНП у Львівській області прийняв рішення про необхідність призначення службового розслідування.

Представник відповідача повідомляє, що представник позивача звернувся до ГУНП у Львівській області з адвокатським запитом (вих. №47/23 від 14 лютого 2023 року), у якому просив надати скановану копію наказу від 06.02.2023 за № 478 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , скановану копію висновку службового розслідування, на підставі якого видано наказ від 06.02.2023 за № 478 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , скановану копію усіх матеріалів службового розслідування, на підставі яких складено висновок та видано наказ від 06.02.2023 за № 478 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 . Звертає увагу, що представник позивача просив надати йому саме скановані копи усіх матеріалів службового розслідування, а скан-копії документів - це електронні зразки, які отримують шляхом сканування; цифрова версія реального паперового документа. У свою чергу, сканування - це перенесення зображення або тексту з аркуша паперу в цифровий вид і в подальшому збережені на комп`ютері. Водночас, про надання відеозапису чи будь яких інших доказів у адвокатському запиті не йдеться. При цьому, представнику позивача цей факт був відомий з самого початку, оскільки він сформував свій адвокатський запит саме таким чином, щоб ГУНП у Львівській області надало йому саме скановану копію матеріалів службового розслідування. Після отримання відповіді з сканованими копіями документів представник позивача не висловив жодних зауважень, заперечень щодо відсутності відеозапису, та в подальшому не провив зацікавленості в отриманні та ознайомленні з вказаним відеозаписом. Крім того, зазначений відеозапис був оглянутий дисциплінарною комісією та описаний у висновку службового розслідування. у ході перегляду відеозапису дисциплінарною комісією встановлено, що мобільною групою УГІ ГУНП у Львівській області у складі старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області майора поліції Руслана Шевчука та інспектора ВП УГІ ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_5 17.01.2023 о 05:35 розпочато відеозапис про те, що члени мобільної групи перебувають поблизу службового автомобіля який розташований на узбіччі автодороги із інтенсивним дорожнім рухом. В службовому автомобілі марки «Toyota Prius» знаходиться двоє поліцейських у форменому одязі та світло відбиваючих жилетах, які сплять. В подальшому старший інспектор з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_2 , здійснивши обхід передньої частини службового автомобіля, стукає у бокове вікно зі сторони водія внаслідок чого поліцейські прокидаються. ОСОБА_2 , представляється працівникам СРПП, що він є працівником УГІ ГУНП у Львівській області. Поліцейські в подальшому виходять із службового автомобіля. Надалі водій службового автомобіля пред`являє службове посвідчення поліцейського та представляється, що він є інспектором СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_4 . Пасажир автомобіля пред`являє службове посвідчення та зазначає, що він є інспектором СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_1 . В подальшому на відео відображається номерний знак службового автомобіля 141263 та інспектор СРПП ОСОБА_4 , повідомляє що екіпаж СРПП працює під позивним «Дзвін-9». Надалі на відео відображено перевірку наявності службового планшета та візуальну перевірку салону службового автомобіля.

Відтак, аргументи представника позивача про відсутність в матеріалах службового розслідування відеозапису є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу суду.

Щодо незаконності, на думку представника позивача, відсторонення, представник відповідача зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України. Порядок та особливості відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) передбачений ст.17 Дисциплінарного статуту та Розділом III Порядку №893. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду. Поліцейський має право ознайомитися та отримати копію наказу про відсторонення його від виконання службових обов`язків (посади).

Так, наказом № 27 о/с від 17.01.2023 «Про особовий склад», відповідно до ч.І ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.02.2015 № 580-VIII, інспектора СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків (посади) на період проведення службового розслідування, з 17 січня 2023 року. ОСОБА_1 ознайомлений з вищезазначеним наказом 18.01.2023 року, проте жодних зауважень, заперечень щодо свого відсторонення не висловив, у встановленому законом порядку його не оскаржив, відтак фактично висловив свою згоду із відстороненням.

Окремо представник відповідача звертає увагу, що відповідно до п.5 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260, за поліцейським, відстороненим від виконання службових обов`язків (посади) у зв`язку з проведенням щодо нього службового розслідування в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України, прийняттям відповідною місцевою радою резолюції недовіри, здійсненням щодо нього кримінального провадження, зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення, крім премії. Таким чином, аргументи щодо незаконності відсторонення та «порушення права на працю та отримання заробітної плати для забезпечення сім 'ї позивача», на думку представника відповідача, є надуманими та безпідставними.

Щодо відсутності відеозаписів під час розгляду справ про адмінправопорушення та щодо твердження про те, що розслідування проведене не з тією метою, якою було призначене, а отримані дані суперечать тій меті, яку ставив перед собою відповідач, призначаючи розслідування, представник відповідача вказав, що під час проведення службового розслідування, з метою вивчення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку працівниками, щодо яких проводиться службове розслідування, в тому числі, встановлення обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність поліцейського, 17.01.2023 здійснено перевірку службової діяльності окремих працівників СРПП відділу поліції № 3 (м. Пустомити) Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області. у ході даної перевірки встановлено недотримання положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026 (далі - Інструкція № 1026), а саме відсутність відеозаписів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення постанов про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (далі - постанова) інспектором СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП капітаном поліції ОСОБА_1., а саме: ЕАР №6369268, ЕАР № 6360858, ЕАР №6361584, ЕАР№ 6363286, ЕАР №6363193, ЕАР №6362854, ЕАР №6362609, ЕАР №6362484, ЕАР №6362466, ЕАР №6362426, ЕАР №6363620, ЕАР №6363616, ЕАР №6411471, ЕАР №6411972, ЕАР №6411682, ЕАР №6411656, ЕАР №6412506, ЕАР №6412683, ЕАР №6412768, ЕАР №6411615, ЕАР №6412649, ЕАР №6412603, ЕАР №6369312, ЕАР № 6419291, ЕАР № 6419225. Поряд з цим перевіркою встановлено, що інспектор СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП капітан поліції ОСОБА_1. під час складання матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не вів безперервні відеозаписи на портативні відеореєстратори, зокрема такі порушення допущенні під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема: ААБ № 98528, ААБ № 98525, ААБ № 98530, ААБ № 98529, ААБ № 98527.

Відповідно до п.1 Розділу VIII Інструкції № 1026, вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера. Строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб.

Представник відповідача звертає увагу на дати складення постанов, у яких дисциплінарна комісія виявила порушення: ЕАР №6369268 - 05.01.2023; ЕАР № 6360858 - 03.01.2023; ЕАР № 6361584 - 03.01.2023; ЕАР № 6363286 - 03.01.2023; ЕАР № 6363193 -03.01.2023; ЕАР № 6362854 - 03.01.2023; ЕАР № 6362609 - 03.01.2023; ЕАР № 6362484 - 03.01.2023; ЕАР № 6362466 - 03.01.2023; ЕАР № 6362426 - 03.01.2023; ЕАР № 6363620 -03.01.2023; ЕАР № 6363616 - 03.01.2023; ЕАР № 6411471 - 15.01.2023; ЕАР № 6411972 -15.01.2023; ЕАР № 6411682 - 15.01.2023; ЕАР № 6411656 - 15.01.2023; №6412506 - 15.01.2023, ЕАР № 6412683 - 15.01.2023, ЕАР № 6412768 - 15.01.2023, ЕАР № 6411615 - 15.01.2023, ЕАР № 6412649 - 08.05.2023, ЕАР №6412603 - 15.01.2023, ЕАР № 6369312 - 05.01.2023, ЕАР № 6419291 - 17.01.2023, ЕАР № 6419225 - 17.01.2023. Отже станом на день перевірки (17.01.2023), строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів не сплив, відтак відповідні відеозаписи мали зберігатися на сервері зберігання відеозаписів, однак такі були відсутні, що суперечить Інструкції № 1026.

Водночас, в ході перевірки також виявлено неналежне документування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, зі сторони інспектора СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП капітана поліції ОСОБА_1., а саме: 05.11.2022 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 098527 щодо ОСОБА_7 , однак не винесено постанови за порушення, що стало підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням останнього.

Також, під час моніторингу бази ІПНП вкладки «Службове завдання» виявлено ряд завдань, які виконувались формально, а саме: інспектор СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ЕУНП капітан поліції ОСОБА_1., несучи службу у складі наряду «Дзвін-7» 04.11.2022 о 12:38, отримав завдання «Превентивні заходи у сфері БДР». За результатами відпрацювання у електронному рапорті останній зазначив, що під час патрулювання зони обслуговування складено адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 122 КУпАП (подія № 93731075). Проте, перевіркою за допомогою ІП «Адмінпрактика» встановлено, що поліцейський наряду вніс недостовірні відомості до ІПНП, оскільки вказана у електронному рапорті адміністративна постанова ним була складена 04.11.2022 о 11:13. Аналогічний випадок (подія № 94372714). 26.12.2022 наряд СРПП «Дзвін-7» отримав завдання від диспетчера (о 15:44) щодо факту підозрілого або покинутого авто в с. Сокільники, (ЄО № 12181). В свою чергу поліцейським СРПП ОСОБА_1. о 14:58 проставлено відмітку «прибув», а о 15:05 про виконання завдання, зазначивши при цьому в електронному рапорті, що «...прибувши на місце події було обстежено прилеглі території біля озера, встановити вказаний автомобіль не представилось можливим. Заявник на телефонні дзвінки не відповідає». Однак наряд поліції «Дзвін-7» на даний виклик не прибув, про що свідчить інформація з ІКС ІПНП, адже наряд ГРПП не наблизився до кінцевої відстані у 2714,3 м.

Таким чином, на думку представника відповідача, твердження про те, розслідування проведене не з тією метою, якою було призначене, а отримані дані суперечать тій меті, яку ставив перед собою відповідач, призначаючи розслідування, є надуманим та безпідставним, оскільки дисциплінарна комісія в силу прямої вказівки закону зобов`язана вживати заходів щодо збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Щодо притягнення позивача за «прогул», який мав місце 30.01.2023, представник відповідача зазначає наступне.

Враховуючи, що у ході перевірки службової діяльності окремих працівників СРПП відділу поліції № 3 (м. Пустомити) Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області встановлено наявні ознаки дисциплінарного проступку, виникла необхідність у додатковому відібранні пояснень від ОСОБА_1 за встановленими фактами.

Відповідно до ст.ст. 26, 27 Дисциплінарного статуту, ОСОБА_1 25.01.2023 року надіслано запрошення № 71/67-2023, у якому його повідомлено про необхідність прибуття до ГУНП у Львівській області, що знаходиться за адресою: пл. Григоренка, 3, м. Львів, 27.01.2023 на 10:00 (5-й поверх, 101 кабінет) для надання пояснення. У вказаному запрошенні зазначено що у разі наявності поважних причин щодо неприбуття, запрошений зобов`язаний не менш ніж за добу до визначеного часу повідомити про це особу, яка здійснює перевірку за номером телефону НОМЕР_3 , з наданням підтверджуючих документів. Неприбуття для надання пояснень у зазначений час буде розцінено, як відмова від надання пояснень. Однак, ОСОБА_1 на надіслане йому запрошення на призначений час, а саме: на 10:00 27.01.2023 у кабінет № 101, який розташований на 5 поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився, про причини свого не прибуття не повідомив, про що був складений Акт, про те, що ОСОБА_1 згідно надісланого йому запрошення № 71/67-2023 від 25.01.2023, яке направлене за допомогою месенджерів для смартфонів, а саме «WhatsApp» та «Telegram» на його абонентський номер НОМЕР_4 , яким він безпосередньо користується та зазначений в особовій справі, останньому було запропоновано надати письмове пояснення в рамках службового розслідування № 180 від 17.01.2023 за фактом можливих порушень службової дисципліни, допущених працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області при виконанні ними своїх функціональних обов`язків. Однак ОСОБА_1 на надіслане йому запрошення на призначений йому час, а саме на 10:00 27.01.2023 у кабінет № 101, який розташований на 5 поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився, про причини свого неприбуття, не повідомив.

Окрім цього, у ході службового розслідування 30.01.2023 членами дисциплінарної комісії здійснено виїзд до ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області для опитування в межах проведення службового розслідування призначеного наказом ГУНП у Львівській області від 17.01.2023 № 180, інспектора СРПП ВП № 3 (м. Пустомити) Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 та інспектора СРПП ВП № 3 (м. Пустомити) Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 . Проте вищевказані працівники на робоче місце, визначене пунктом 3 наказу ГУНП від 08.05.2023 № 180, а саме кабінет № 5 ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП, не з`явилися, причину свого неприбуття керівництву підрозділу не повідомили. Про невихід вказаних працівників на роботу начальником СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП Ігорем Жолніром складено відповідні рапорти на ім`я начальника підрозділу. Про вказаний факт складено рапорт, який долучено до матеріалів службового розслідування. Як в подальшому встановлено майор поліції ОСОБА_4 та капітан поліції ОСОБА_1 згідно медичної інформаційної системи для закладів охорони здоров`я та медичний портал для пацієнтів в Україні - «Helsi» 30.01.2023 перебували на лікарняному, однак про причини свого неприбуття на робоче місце у встановлений законом спосіб не повідомили.

Дисциплінарною комісією враховано той факт, що ОСОБА_1 30.01.2023 року перебував на лікарняному, однак взято до уваги те, що позивач не повідомив про причини свого неприбуття на робоче місце відповідальних по підрозділу осіб - начальника СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області майора поліції Ігоря Жолніра, начальника ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області підполковника поліції Сергія Завального, яким він відповідно до посадової інструкції підпорядковується.

Представник відповідача звертає увагу на наказ ГУНП у Львівській області № 803 від 27.02.2020 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування» відповідно до п.1.3 якого поліцейський, у разі отримання травми (поранення, тілесного ушкодження), в т.ч. в побуті (поза службою), поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це свого безпосереднього керівника чи старшого прямого начальника. Також звертає увагу на рапорт начальника СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області майора поліції І. Жолніра від 30.01.2023, який зазначив, що на телефонний дзвінок (абонентський номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_1 ) о 09:09 30.01.2023, який тривав 42 секунди з інспектором сектору кадрового забезпечення Михальчуком Ю.П. ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області повідомив, що на роботу не вийде, без зазначення причин неприбуття.

Відтак, на думку представника відповідача, твердження представника позивача про те, що: «у висновку службового розслідування встановлено, що станом на 30.01.2023 позивач перебуває на лікарняному про що було відомо комісії, яка проводила розслідування. Тим не менш, це не зупинило відповідача притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача за прогул 30.01.2023 року та вказати про те, що позивач ніби-mo не хотів надавати пояснень по суті розслідування.» є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 викликався для надання пояснень у службовому розслідуванні у встановленому законом порядку, на виклик не з`явився з власної волі, про причини неприбуття керівництво не повідомив, відтак проявив безвідповідальне ставлення до своїх службових обов`язків. Крім того, перебування поліцейського на лікарняному не може бути об`єктивною перешкодою для надання пояснень, оскільки члени дисциплінарної комісії могли здійснити виїзд за місцем його проживання або перебування з метою відібрання пояснень, якщо б поліцейський повідомив про таку необхідність та виявив бажання повідомити дисциплінарну комісію про відомі йому обставини, спростувати виявлені у його діяльності порушення. Враховуючи вищенаведене, твердження про те, що ОСОБА_1 інкримінується порушення службової дисципліни у вигляді прогулу, є надуманими.

Щодо застосування до позивача санкції у вигляді застосування Закону України «Про запобігання корупції» із подальшим внесенням до реєстру осіб, що вчинили корупційні правопорушення, представник відповідача вказав наступне.

Згідно абзацу 1 розділу 2 посадової інструкції інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 , останній в повсякденній діяльності зобов`язаний дотримуватися вимог антикорупційного законодавства, в тому числі правил етичної поведінки, визначених Законом України «Про Національну поліцію України», Законом України «Про запобігання корупції», та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 1 та 2 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Розслідуванням установлено, що капітан поліції ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис з заборонами та обмеженнями, встановленими Законом України «Про запобігання корупції». Причинами та умовами, що сприяли вчиненню капітаном поліції ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією та невиконання останнім вимог Закону України «Про запобігання корупції», що призвело до вчинення ним дисциплінарного проступку, стали його особиста недисциплінованість, нехтування своїми функціональними обов`язками, недотримання та не бажання застосовувати в службовій діяльності заборон і обмежень, встановлених Законом України «Про запобігання корупції», зокрема ст. ст. 37, 38 цього Закону, а саме недотримання вимог антикорупційного законодавства та етичних норм поведінки.

Відтак, жодних цькувань та дискримінації позивача, упередженого ставлення до позивача ГУНП у Львівській області не проявляло та не намагалося створити йому нестерпні умови для подальшого працевлаштування.

Щодо твердження про те, що дисциплінарна комісія не мала складати висновок службового розслідування про вину поліцейського дисциплінарного проступку, а керівник - притягати до дисциплінарної відповідальності поліцейського, стосовно якого службове розслідування не призначалось і не проводилось, представник відповідача зазначив наступне.

Так, підставою для видання наказу № 180 від 17.01.2023 року «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» став рапорт старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 , який повідомив керівника ГУНП у Львівській області про виявлення позивача сплячим у службовому автомобілі.

Наказом № 180 від 17.01.2023 року, відповідно до ст.28 Дисциплінарного статуту на час проведення службового розслідування відсторонено позивача від виконання службових обов`язків та визначено йому робоче місце - службовий кабінет № 5 ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, розташованого за адресою: м. Пустомити, вул. Шевченка, 1, Львівського району. ОСОБА_1 було достеменно відомо, що службове розслідування проводиться у тому числі, відносно нього як мінімум з 18.01.2023, оскільки він надавав в межах цього службового розслідування пояснення та був ознайомлений з наказом № 27 о/с від 17.01.2023 року «Про особовий склад». Відтак, вищенаведене твердження представника позивача є абсолютно надуманим та безпідставним.

Щодо твердження про використання поліцейським перерви для відпочинку, представник відповідача вказав наступне.

Враховуючи, що положення законодавства про поліцейських не передбачають сну і поліцейського під час несення служби та патрулювання підпорядкованої йому території, такі дії поліцейського свідчать про порушення службової дисципліни під час несення служби, оскільки ним не дотримано законодавства при виконанні ним посадових (функціональних) Зав`язків. Також, на думку представника відповідача, сон поліцейського під час несення служби є серйозним дисциплінарним проступком, враховуючи те, що поліцейський повинен цілодобово здійснювати патрулювання та під час сну поліцейський не може забезпечувати громадську безпеку на визначеній території. Така подія може призвести до заволодіння невідомими особами табельною вогнепальною зброєю поліцейських, їх спеціальними засобами та іншими матеріальними цінностями, переданими їм у користування ГУНП у Львівській області.

Дисциплінарна комісія під час службового розслідування досліджувала відеозапис, який свідчить про те, що ОСОБА_1 , знаходячись в службовому транспортному засобі, перебував в положенні сидячи з заплющеними очима на водійському сидінні, з нахиленим вперед тулубом, не ворушився, на зовнішні подразники, як то перебування біля автомобілю сторонніх осіб, направлене у вікна автомобілю світло не реагував, що свідчить про притаманне стану сну, зменшення контакту з навколишнім середовищем та відключенням свідомості, тим самим свідомо самоусунувся від несення служби.

На підставі зібраних у ході проведення службового розслідування матеріалів дисциплінарна комісія дійшла висновку, що інспектор СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 , перебуваючи у складі наряду СРПП «Дзвін-9» на службовому автомобілі марки «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_2 , продемонстрував безвідповідальне ставлення до професійного виконання службових обов`язків, а саме: спав під час несення служби, у зв`язку з чим не міг вчасно реагувати на зміну оперативної обстановки, вживати необхідних заходів з метою забезпечення публічної безпеки та порядку на ввіреній ділянці несення служби, що є умисним ігноруванням виконання покладених на посадових осіб законом обов`язків та повноважень та сприяння керівнику в організації дотримання службової дисципліни. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог ч. 1 ст. 12, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п.п. 1, 2, 3, 5, 10, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 4, 5, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, абзаців 1, 2, 5 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179. Поряд із цим встановлено, що відповідно до наказу ГУНП від 16.01.2023 № 14о/с-в чергова відпустка капітана поліції ОСОБА_1 тривала до 28.01.2023. Відтак вказаний працівник 30.01.2023 повинен був з`явитись на робоче місце, визначене наказом ГУНП від 17.01.2023 № 180, а саме: кабінет № 5 ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області. Проте протягом робочого дня останній на визначене робоче місце не з`явився, про причини свого неприбуття не повідомив чим порушив пункт 5, частини 3, статті 1 Дисциплінарного статуту, а також вимоги наказу ГУНП у Львівській області № 803 від 27.02.2020 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування».

Окрім цього, інспектор СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1., будучи відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив вимоги ст. 38 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якої особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими, тобто вчинили дисциплінарний проступок, що дискредитує та підриває авторитет поліції.

Дисциплінарна комісія взяла до уваги службову характеристику, надану начальником ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області підполковником поліції Сергієм Завальним. Так, інспектор СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 за період проходження служби в Національній поліції та в займаній посаді зарекомендував себе із негативної сторони, неодноразово допускав порушення службової дисципліни. До виконання службових обов`язків ставиться не сумлінно. Нормативно - правові акти, закони, накази та постанови, які регламентують діяльність поліції, застосування поліцейських заходів примусу та правил етичної поведінки поліцейських, знає на недостатньому рівні та не керується ними у своїй службовій діяльності. Фізично розвинутий добре, у стройовому відношенні підготовлений. Матеріальну частину вогнепальної зброї, правила та порядок її застосування знає на задовільному рівні. Орієнтується у службовій обстановці, в критичних ситуаціях не губиться, але не завжди здатен приймати самостійні рішення.

Як встановлено службовим розслідуванням, обставинами, що обтяжують відповідальність майора поліції ОСОБА_1 , є те, що він вчинив дисциплінарний проступок повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, що у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 19 Дисциплінарного статуту, є обставиною, яка обтяжує відповідальність поліцейського.

Згідно з приписами ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Представник відповідача зауважує, що наказом ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 №3346 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось в недотриманні вимог наказу МВС України від 09.11.2016 №1179, своїх посадових обов`язків, у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Вказані факти порушень службової дисципліни негативно впливають на мікроклімат та зміцнення службової дисципліни у підрозділі, у якому несе службу ОСОБА_1 , а також, на думку дисциплінарної комісії, раніше застосоване до нього дисциплінарне стягнення не стало дієвим засобом підтримання службової дисципліни, не стимулювало до її безумовного дотримання та не запобігли вчиненню нових дисциплінарних проступків.

З наведених підстав представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що отриманий від ГУНП у Львівській області опис матеріалів службового розслідування не містив інформації про диск із відеозаписом. Зокрема, наданий із відзивом на позов відповідачем диск де записані матеріали службового розслідування також не містистять опису матеріалів службового розслідування, що вказує на те, що надані не всі матеріали розслідування. Це все приводить до висновку, що диску в матеріалах немає, такий не був долучений, а комісія оглядала невідомо який запис і невідомо що з нього встановлювала. Звертає увагу на те, що відеозапис теж є документом, а саме електронним документом де відображена певна інформація. Той факт, що сторона не надала відеозапис і що відеозапис відсутній в матеріалах лише підтверджує те, що на момент надання копій матеріалів такий документ (електронний документ, відеозапис) був відсутній. Наданий відповідачем відеозапис викликає сумнів, адже відповідач у відзиві пише, що комісія переглянула відеозапис на якому мобільна група у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та інших здійснюють перевірку. Однак, як комісія могла встановити осіб мобільної групи, коли на відео їх немає, а є лише закадровий голос невідомих осіб, які прийшли біля поліцейської машини і знімають її, ймовірно, на свій мобільний телефон. Відтак, висновки комісії є вигаданими та ілюзорними, зроблені на припущеннях комісії та без встановлення фактичних обставин та осіб.

Неоскарження відсторонення позивача, на думку представника, не означає, що таке було законним, зокрема відповідач у відзиві не зміг зробити посилання норму матеріального права яке дозволяло відсторонити позивача від роботи. Відповідач хибно трактує неоскарження відсторонення. Хоч ми не вказуємо окремої позовної вимоги, однак це є предметом дослідження в контексті даної справи (окрема підстава позову).

Відповідач правильно вказує про те, що відповідно до п. 1 Розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського... в т.ч. з метою вивчення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку. Однак, далі у цьому розділі відповідач суперечить сам собі, адже визнає, що службове розслідування проводиться з метою перевірки того, що стало причиною для його призначення. Відтак, для чого та на підставі чого відповідач перевіряв правильність складання адмінматеріалів позивачем за 03.01.2023 року відповідач не пояснює. Тим самим, на наше переконання, відповідач підтверджує безпідставність та незаконність здійснення перевірки щодо всіх документів, протоколів постанов, які захотів перевірити сам відповідач, а не щодо того, що було підставою і метою призначення службового розслідування. Таким чином, доводи розслідування та відповідача в цій частині не можуть мати оцінки, оскільки одне їхнє проведення та висвітлення у розслідуванні та взяття до уваги при накладенні стягнення були незаконними. Зауважує, що Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі №804/4069/17 дійшов правових висновків, що виконання службових обов`язків, не дозволяє посадовій особі діяти в межах «якщо не заборонено, то дозволено», оскільки недотримання чітко визначених повноважень, або відповідних процедурних правил, є свавіллям з боку уповноважених осіб.

Як слідує із матеріалів службового розслідування, невідомо хто саме надсилав файл із назвою «Запрошення» абоненту, який у його телефонній книзі підписаний « ОСОБА_1 Пуст ...». Звертає увагу, що функціонал будь-якого мобільного телефону дозволяє записати будь-який номер телефону за будь-яким ім`ям. Ця обставина є загальновідомою та не потребує доказування. Відтак, із такого скріншоту неможливо встановити на який саме номер телефону надсилалося запрошення та що саме було у цьому файлі «Запрошення». Інших повідомлень поштою відповідач позивачу не надсилав, а тому, жодного запрошення позивач не отримував. Відповідач визнає той факт, що на момент складання висновку та наказу за результатом проведеного службового розслідування, дисциплінарній комісії було добре відомо, що позивач перебував на лікарняному, про що він повідомляв свого безпосереднього керівника, натомість відповідача не зупинив факт перебування особи на лікарняному і відповідач поставив відсутність особи як прогул та притягнув за це до відповідальності. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці. Спростування наведеному факту відповідач не надав.

Управління запобігання корупції Національної поліції України листом від 28.12.2022року за вих №835/47-2-2022 повідомило усіх керівників структурних підрозділів НПУ, щодо недопущення мобінгу стосовно працівників. Зокрема у своєму листі Управління зазначає, що: «До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше».

Відповідач притягуючи до дисциплінарної відповідальності позивача інкримінуючи йому порушення службової дисципліни такий як сон під час патрулювання подав щодо нього інформацію про корупційне правопорушення. При цьому, як слідує із матеріалів службових розслідувань від 13.01.2023 року та 08.02.2023відповідач проводячи аналогічні за змістом та суттю порушень розслідування не притягує порушників до відповідальності згідно ЗУ «Про запобігання корупції», що свідчить про цілеспрямоване цькування та дискримінацію позивача, упереджене ставлення відповідача до позивача та намагання створити йому нестерпні умови для подальшого працевлаштування оскільки відповідач розумів, що інформація про позивача буде в реєстрі корупціонерів. Відповідач проігнорував цей факт у своєму відзиві, тим самим визнав факт цькування (мобінгу і дискримінації) щодо позивача, оскільки ставлячись до нього упереджено визнав його корупціонером не визнавши при цьому інших працівників за аналогічні за змістом правопорушення.

Вказує, що Закон України «Про запобігання корупції» у статті 65-1 чітко визначає, що особа може нести дисциплінарну відповідальність за правопорушення пов`язане з корупцією або за корупційне правопорушення в тому випадку коли її не притягнуто до відповідальності за вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення. Іншого законом не передбачено. Це означає, що діяльність суб`єктів на які поширюється вимоги законодавства про запобігання корупції потрібно диференціювати на два види дисциплінарної відповідальності: дисциплінарна відповідальність загальна (за порушення службової дисципліни) і дисциплінарна відповідальність спеціальна як правопорушення пов`язане з корупцією (той випадок коли за порушення вимог антикорупційного законодавства особа притягується до дисциплінарної відповідальності в порядку визначено Законом (ст. 65-1). Адже у випадку спеціальної дисциплінарної відповідальності (правопорушення пов`язане з корупцією) таке притягнення до дисциплінарної відповідальності має ряд негативних наслідків для особи зокрема особа вноситься в реєстр корупціонерів і це впливає на подальше проходження нею служби (переміщення, призначення на певні посади, звільнення зі служби тощо). В свою чергу загальна дисциплінарна відповідальність немає таких наслідків (певних обтяжень чи обмежень), а тому коли кваліфікується діяння особи його необхідно розмежовувати: чи це діяння є звичайним дисциплінарним проступком, чи це діяння є дисциплінарним проступком яке порушує вимоги антикорупційного законодавства і тому воно вважається правопорушенням пов`язаним з корупцією і за таке особа має бути притягнена у встановленому порядку із включенням в реєстру корупціонерів.

В даному випадку представник позивача звертає увагу на те, що хибно кваліфіковано дії поліцейського-позивача як правопорушення пов`язане з корупцією оскільки воно не відповідає тим вимогам які законодавець ставить до порядку притягнення до адміністративної відповідальності (ст. 65-1), більше того таке притягнення призвело до ряду негативних наслідків для особи, ряду обмежень (внесення в реєстр корупціонерів) тому що цей проступок не є характерним для правопорушення пов`язаного з корупцією, оскільки не можна вважати, що сон поліцейського під час години відпочинку на службі (який інкримінується позивачу і ним не визнається) є корупційним правопорушенням, адже тут відсутні корупційні складові. Така хибність кваліфікації також випливає з того, що інших осіб за таке ж порушення до такої відповідальності не притягали і в реєстр корупціонерів не вносили.

У наказі Головного управління Національної поліції у Львівській області №180 від 17.01.2023 року «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» зазначено що розслідування проводиться для перевірки дотримання службової дисципліни після роботи мобільної групи 17.01.2023 року. Як відомо з розслідування, мобільна група нібито виявила позивача таким, що спав під час несення служби. Але наказом не встановлювалася така підстава проведення розслідування як дотримання позивачем нормативно-правових актів, що було зроблено відповідачем шляхом аналізу розгляду скарг та винесених постанов. Відтак розслідування проведене не з тією метою, якою було призначене, а отримані дані суперечать тій меті, яку ставив перед собою відповідач призначаючи розслідування. Зазначене відповідачем не спростовано.

Зазначаючи посилання на Закону України «Про Національну поліцію» щодо безперервності роботи поліції, відповідач, на думку представника позивача, підмінює поняття «поліція» та «поліцейський». При цьому представник звертає увагу на те, що неприпустимо ототожнювати юридичні поняття «поліцейський» та «поліція». Поліція є органом виконавчої влади, у якій проходить службу не один поліцейський. Поліцейський в свою чергу виконує службові обов`язки згідно розпорядку дня та окремих наказів про залучення його до несення служби понад норму. Відповідно поліцейський має право на відпочинок і під час дії воєнного стану, тобто на вихідні дні, перерви між змінами, а також право на відпустку. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський: 1) забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків; у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до пункту 11 розділу II Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС №260 від 06.04.2016, поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Відповідач заперечує факт права працівника на відпочинок, водночас не вказує яким саме НПА таке право заперечується. Крім того, слово «відпочинок» не регламентовано та не вказано що у цей час має право робити працівник, а тому працівник має право проводити свій відпочинок на власний розсуд, оскільки такий час (час відпочинку) працівнику-поліцейському не оплачується.

Зважаючи на вищенаведене, представник позивача вважає, що відповідачем не спростовано доводів, які викладені у позовній заяві, а тому позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Також, представником позивача подано до суду додаткові пояснення, у яких вказує, що відповідно до ст. 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Відповідно до ст. 29 Дисциплінарного статуту передбачено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану. У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Відтак, зважаючи на скасування наказу про застосування до позивача такого дисциплінарного стягнення як неповна службова відповідність, як такого що є незаконним та протиправним, накладення на позивача, в межах цієї справи, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є неправильним та таким що суперечить ст. 29 Статуту, оскільки не дотримано ієрархії накладених стягнень. Щодо врахування доплат при розрахунку середнього заробітку, представник позивача вказує, що відповідно до пункту 3 розділу I Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом МВС №260 від 06.04.2016, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. Із посиланням на висновки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22, зазначає, що під час розрахунку середньоденного заробітку, правомірно враховано доплати, які здійснювалися позивачу, оскільки такі входили у розмір його грошового забезпечення на момент звільнення.

Крім цього зауважує, що як зазначило Національне агентство з питань запобігання корупції у листі від 30.01.2023 за вих. №30-06/1905-23: «... під час внесення відомостей до Реєстру реєстратор не здійснює оцінку розпорядчого документа або інформаційної картки на предмет правомірності їх видання або достовірності зазначеної в них інформації. Відповідальним за достовірність відомостей, що вносяться до Реєстру, відповідно до законодавства є особи, які надали цю інформацію». Відтак, покликання відповідача на те, що він лише зафіксував факт ніби-то корупційного порушення та передавав інформацію в НАЗК, а НАЗК приймає рішення - не відповідають дійсності, оскільки НАЗК, в даному випадку, виконує лише функцію державної реєстрації порушення без аналізу самого порушення.

Ухвалою суду від 24.04.2023 здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.05.2023.

09.05.2023 підготовче засідання відкладено на 24.05.2023 за клопотанням представника позивача.

24.05.2023 підготовче засідання відкладено на 27.06.2023 за клопотанням представника позивача у зв`язку зі необхідністю отримати додаткові докази.

Ухвалою суду від 27.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі. Протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 12.07.2023.

12.07.2023 розгляд справи відкладено на 19.07.2023 за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 19.07.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 року у справі №380/174/23, предметом якої є визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.11.2022 № 3346 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою суду від 27.11.2023 поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 06.12.2023.

06.12.2023 розгляд справи відкладено на 13.12.2023 у зв`язку із неявкою сторін.

13.12.2023 судом досліджено докази у справі та протокольною ухвалою суду, за згодою представників сторін, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , проходив службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Наказом ГУНП у Львівській області від 17.01.2023 №180 «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» було створено дисциплінарну комісію, призначено службове розслідування, відсторонено позивача від виконання службових обов`язків. На період відсторонення позивачу визначено робоче місце кабінет № 5 ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, розташований за адресою: м. Пустомити, вул. Шевченка, 1, Львівського району.

Підставою для прийняття вказаного наказу стало здійснення 17.01.2023 мобільною групою УГІ ГУНП перевірки несення служби нарядами СРПП ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП, під час якої виявлено ряд порушень службової дисципліни зі сторони поліцейських вказаного підрозділу.

За результатами проведеного службового розслідування, дисциплінарною комісією складено висновок від 31.01.2023. У ході проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією встановлено наступне: « 17 січня 2023 року мобільною групою УГІ ГУНП здійснено перевірку несення служби нарядами ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП, які заступили для несення служби по охороні публічного порядку, за результатами якої виявлено порушення службової дисципліни зі сторони поліцейських вказаного підрозділу.

Відповідно до змісту рапорту старшого інспектора ВСР УГІ ГУНП майора поліції Руслана Шевчука та інспектора ВП УГІ ГУНП капітана поліції ОСОБА_5 встановлено, що: «…17.01.2023 о 05:35 у с. Пасіки -Зубрицькі, Львівського району поблизу комплексу «Отаман Резорд» виявлено наряд ГРПП «Дзвін-9» відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП, у складі інспекторів СРПП майора поліції ОСОБА_4 , та капітана поліції ОСОБА_1 , на службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_2 , які не маючи жодного завдання, не здійснювали патрулювання, а спали у даному автомобілі із увімкненим двигуном…».

На підставі зібраних у ході проведення службового розслідування матеріалів дисциплінарна комісія дійшла висновку, що інспектори СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП майор поліції ОСОБА_4 та капітан поліції ОСОБА_1 , 17.01.2023 перебували у складі наряду СРПП «Дзвін-9» на службовому автомобілі марки «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_2 , продемонстрували безвідповідальне ставлення до професійного виконання службових обов`язків, а саме спали під час несення служби у зв`язку з чим не могли вчасно реагувати на зміну оперативної обстановки, вживати необхідних заходів з метою забезпечення публічної безпеки та порядку на ввіреній ділянці несення служби, що є умисним ігноруванням виконання покладених на посадових осіб законом обов`язків та повноважень та сприянням керівнику в організації дотримання службової дисципліни. Своїми діями вказані працівники допустили порушення вимог частини першої статті 12, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 5, 10, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179.

Окрім цього, інспектор СРПП ВП № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 порушив вимоги підпункту 2 пункту 2 розділу ІX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, в порушення пункту 5 розділу ІІ та пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, не вів безперервної відео зйомки за допомогою портативного відео реєстратора під час складання адміністративних матеріалів, проставив завчасно відмітки про прибуття на місце події, в порушення пункту 8 частини 1 статті 23 ЗУ «Про національну поліцію» проявив непрофесійне та безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків і не притягнув водія до адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення, у відповідності до Методичних рекомендацій, щодо порядку формування, затвердження, призначення та виконання службових завдань превентивного характеру за допомогою ІПНП «Службове завдання» від 20.05.2019 № 5906, в частині неналежно виконання службових завдань.

Поряд із цим встановлено, що відповідно до наказу ГУНП від 16.01.2023 № 14о/с-в чергова відпустка капітана поліції ОСОБА_1 , тривала до 28.01.2023. Майор поліції ОСОБА_4 до 27.01.2023 перебував на лікарнному. Відтак вказані працівники 30.01.2023 повинні були з`явитись на робоче місце визначене наказом ГУНП від 17.01.2023 № 180, а саме: кабінет № 5 ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП. Проте протягом робочого дня останні на визначене робоче місце не з`явились про причини свого неприбуття не повідомили чим порушили пункт 5, частини 3, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Окрім цього, інспектори СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП майор поліції ОСОБА_4 та капітан поліції ОСОБА_1 являючись відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону, порушили вимоги ст. 38 ЗУ «Про запобігання корупції», Особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими, тобто вчинили дисциплінарний проступок, що дискредитує та підриває авторитет поліції.

Як встановлено службовим розслідуванням, обставинами, що обтяжують відповідальність майора поліції ОСОБА_4 , та капітана поліції ОСОБА_1 , є те, що вони вчинили дисциплінарний проступок повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, що у відповідності до пункту 2 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, є обставиною, яка обтяжує відповідальність поліцейського.

Вказані факти порушень службової дисципліни негативно впливають на мікроклімат та зміцнення службової дисципліни у підрозділі, у якому несуть службу вищевказані працівники поліції, а також, на думку дисциплінарної комісії, раніше застосовані до них дисциплінарні стягнення не стали дієвими засобами підтримання службової дисципліни, не стимулювали до її безумовного дотримання та не запобігли вчиненню нових дисциплінарних проступків.

На підставі наведеного, з урахуванням характеру проступків, обставин, за яких вони були вчиненні, особи порушників, ступінь їх вини, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейських, дисциплінарна комісія запропонувала: за грубе порушення службової дисципліни, зокрема невиконання вимог ст. 38 ЗУ «Про запобігання корупції», частини першої статті 12, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, пунктів 1, 2, 3, 8,10, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 5, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 № 803 «Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», підпункту 2 пункту 2 розділу ІX Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, в порушення пункту 5 розділу ІІ та пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, застосувати до інспектора СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 (0078293) дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП у Львівській області від 06.02.2023 №478 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області» притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Наказом ГУНП у Львівській області від 13.02.2023 року №64 о/с «Про особовий склад» позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення від 01.03.2023, у вказаному реєстрі наявні відомості про ОСОБА_1 як особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, а саме порушення вимог ст. 22 та ч. 1 ст. 37 Закону України «Про запобігання корупції».

Не погоджуючись із оскаржуваними наказами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 ст.18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VІІІ).

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції.

Згідно з п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року №1179 (далі Правила етичної поведінки), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, з-поміж іншого: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан. Строк дії Указу в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023) з 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Згідно з ст. 16 цього ж Закону за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до п. 13 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» від 16.11.2021 №1882-IX, до життєво важливих функцій та/або послуг, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України, належать, зокрема: правопорядок, здійснення правосуддя, тримання під вартою.

При цьому, Законом від 15.03.2022 №2123-IX статтю 8 Закону України «Про Національну поліцію» доповнено частиною четвертою такого змісту: «Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Зокрема, стаття 24 Закону України «Про Національну поліцію» у редакції Закону №1702-IX від 16.07.2021 «Про основи національного спротиву» передбачає додаткові повноваження поліції.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 24 Закону №580-VІІІ у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Аналіз наведених норм права доводить, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції, погоджуються на підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися.

Приписами частини першої статті 77 Закону №580-VIII визначено чіткий перелік підстав коли поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначається Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 (далі Порядок №893).

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Порядку №,893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з п.1 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

За приписами п.4 вказаного Розділу цього Порядку, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.2 розділу VI цього Порядку, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Згідно п.1 Розділу VII Порядку №893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 Розділу VII цього Порядку визначено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На підставі ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Аналіз наведених правових норм доводить, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Тобто, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що підставою для призначення відповідачем службового розслідування відносно позивача стало надходження рапорту старшого інспектора Відділу службових розслідувань УГІ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 , відповідно до якого: «...17.01.2023 о 05:35 у с. Пасіки-Зубрицькі, Львівського району поблизу комплексу «Отаман Резорд» виявлено наряд ГРПП «Дзвін-9» відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП, у складі інспекторів СРПП майора поліції Моравського АЛ., та капітана поліції ОСОБА_1 , на службовому автомобілі марки «Тойота Пріус», н.з. НОМЕР_2 , які не маючи жодного завдання, не здійснювали патрулювання, а спали у даному автомобілі із увімкненим двигуном…».

Дисциплінарна комісія відповідача зробила наступні висновки щодо позивача:

- безвідповідальне ставлення до професійного виконання службових обов`язків, а саме сон у службовому автомобілі під час несення служби;

- недотримання положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, а саме відсутність відеозаписів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення постанов про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі;

- неналежне документування факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП;

- відсутність 30.01.2023 на робочому місці, визначеному п. 3 наказу ГУНП у Львівській області від 17.01.2023 № 180;

- порушення вимог антикорупційного законодавства, в тому числі правил етичної поведінки.

Суд зауважує, що згідно п.1 Розділу VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема, документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку (п. 3 Розділу VI Порядку №893).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що у ході перегляду відеозапису дисциплінарною комісією встановлено, що мобільною групою УГІ ГУНП у Львівській області у складі старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області майора поліції Руслана Шевчука та інспектора ВП УГІ ГУНП у Львівській області капітана поліції Мар`яни Корбяк 17.01.2023 о 05:35 розпочато відеозапис про те, що члени мобільної групи перебувають поблизу службового автомобіля який розташований на узбіччі автодороги із інтенсивним дорожнім рухом. В службовому автомобілі марки «Toyota Prius» знаходиться двоє поліцейських у форменому одязі та світло відбиваючих жилетах, які сплять.

Із досліджених матеріалів службового розслідування, судом встановлено, що в описі документів, що знаходиться в матеріалах, відсутній запис щодо долучення до матеріалів службового розслідування відеозапису події 17.01.2023 год.

Рапорт старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області Р. Шевчука від 17.01.2023 також не містить будь-яких посилань на відеофіксацію події 17.01.2023, коли позивача було виявлено сплячим у службовому автомобілі. До рапорту такий відеозапис не долучався.

У висновку службового розслідування від 31.01.2023 дисциплінарною комісією не вказано, яким чином та на якому носії нею отримано відеозапис події 17.01.2023 із фіксацією факту сну позивача у службовому автомобілі; не вказано хто з працівників ГУНП у Львівській області здійснив такий відеозапис та за допомогою якого пристрою його здійснено.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-IV, електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Пунктом 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок №260), встановлено, що службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Крім цього, відповідно до ст. 66 КЗпП України, працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва не включається в робочий час. Перерва для відпочинку і харчування повинна надаватись, як правило, через чотири години після початку роботи. Працівники використовують час перерви на свій розсуд. На цей час вони можуть відлучатися з місця роботи.

Водночас, дисциплінарною комісією відповідача не досліджувалось питання часу відпочинку позивача під час виконання ним службових обов`язків 17.01.2023, не зважаючи на те, що відповідно до рапорту старшого інспектора з ОД ВСР УГІ ГУНП у Львівській області Р. Шевчука, факт сну позивача в службовому автомобілі встановлено 17.01.2023 о 05:35 год., тобто під час несення позивачем служби у нічний час.

З наведеного суд робить висновок, що досліджений дисциплінарною комісією відповідача відеозапис події 17.01.2023 із фіксацією факту сну позивача у службовому автомобілі не є достатнім доказом факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні службової дисципліни.

У висновку службового розслідування дисциплінарна комісія відповідача зазначила, що під час проведення службового розслідування, з метою вивчення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку працівниками, щодо яких проводиться службове розслідування, в тому числі, встановлення обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність поліцейського, 17.01.2023 було здійснено перевірку службової діяльності окремих працівників СРПП відділу поліції № 3 (м. Пустомити) Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області, зокрема, позивача.

В ході даної перевірки дисциплінарна комісія встановила недотримання позивачем положень Інструкції №1026, а саме відсутність відеозаписів під час розгляду справ про адміністративні правопорушення та винесення постанов про накладення адміністративних стягнень по справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі. Крім цього, такою перевіркою встановлено недотримання позивачем Методичних рекомендацій щодо порядку формування, затвердження, призначення та виконання службових завдань превентивного характеру за допомогою ІПНП «Службове завдання» від 20.05.2019 № 5906, неналежне документування позивачем факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, формальне виконання позивачем ряду завдань.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 Розділу ІІ Порядку №893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно змісту наказу ГУНП у Львівській області від 17.01.2023 №180, службове розслідування призначене за фактом виявлення 17.01.2023 порушень службової дисципліни працівниками СРПП ВП № 3 ЛРУП №2, зокрема позивачем, під час несення служби по охороні публічного порядку.

Водночас, що стало підставою для перевірки дисциплінарною комісією правильність складання адміністративних матеріалів позивачем та дотримання ним положень Інструкції №1026, Методичних рекомендацій щодо порядку формування, затвердження, призначення та виконання службових завдань превентивного характеру за допомогою ІПНП «Службове завдання» від 20.05.2019 № 5906, формальне виконання позивачем ряду завдань, висновок службового розслідування від 31.01.2023 не містить та відповідач цього не пояснює.

З наведеного суд робить висновок, що проведення дисциплінарною комісією відповідача такої перевірки службової діяльності позивача для вивчення причин та умов, що сприяли вчиненню позивачем дисциплінарного проступку не є достатнім обґрунтуванням мети такої перевірки, в межах службового розслідування, призначеного за фактом виявлення позивача 17.01.2023 сплячим у службовому автомобілі, що не відповідає вимогам п. 1 Розділу ІІ Порядку №893.

Щодо неприбуття позивача для надання пояснень в межах службового розслідування, суд зазначає таке.

Зі змісту висновку службового розслідування від 31.01.2023 слідує, що у зв`язку із необхідністю опитати позивача щодо виявлених в ході службового розслідування порушень, позивачу було надіслано запрошення для прибуття до ГУНП у Львівській області 27.01.2023 на 10:00 год. для надання пояснення.

З матеріалів службового розслідування судом встановлено, що запрошення позивача для надання пояснень здійснювалось шляхом телефонного дзвінка 18.01.2023 на абонентський номер позивача та шляхом надсилання 25.01.2023 запрошення за допомогою месенджерів для смартфонів «WhatsApp» та «Telegram». В подальшому, членом дисциплінарної комісії Кокотайло В.А. у присутності двох працівників УГІ ГУНП у Львівській області було складено акт від 27.01.2023 про відмову від надання пояснень, оскільки позивач на призначений час для надання пояснень не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 27 Дисциплінарного статуту встановлено особливості відібрання пояснень під час проведення службового розслідування у період дії воєнного стану.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 вказаної статті Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою. Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

У висновку службового розслідування від 31.01.2023 дисциплінарна комісія відповідача зазначає, що «…відповідно до наказу ГУНП від 16.01.2023 № 14 о/с-в, чергова відпустка капітана поліції ОСОБА_1. тривала до 28.01.2023».

Крім цього судом встановлено, що у період з 27.01.2023 по 03.02.2023 позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується Витягом з електронного реєстру листків непрацездатності №6493324-1.

Вищенаведене надає підстави суду стверджувати, що дисциплінарна комісія відповідача не вжила достатніх заходів, визначених нормами Порядку №893 та ст. 27 Дисциплінарного статуту, для належного повідомлення позивача про надання пояснень в межах службового розслідування.

Щодо наявності вини у діях позивача під час дотримання антикорупційного законодавства, суд зазначає наступне.

У висновку службового розслідування від 31.01.2023, дисциплінарна комісія відповідача зробила висновок про те, що причинами та умовами, що сприяли вчиненню майором поліції ОСОБА_4 , та капітаном поліції ОСОБА_1 , правопорушення пов`язаного з корупцією та невиконання останніми вимог Закону України «Про запобігання корупції», що призвело до вчинення ними дисциплінарного проступку, являється їхня особиста недисциплінованість, нехтування своїми функціональними обов`язками, недотримання та не бажання застосовувати, в службовій діяльності заборон і обмежень встановлених Закону України «Про запобігання корупції» зокрема ст.ст. 37, 38 цього Закону, а саме недотримання вимог антикорупційного законодавства та етичних норм поведінки.

Суд зауважує, що виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, а також діяння, що є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями як підстави кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності, та відповідальність за такі діяння (Рішення КСУ 30 травня 2001 року №7-рп/2001).

Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що Закон України «Про запобігання корупції» у статті 65-1 чітко визначає, що особа може нести дисциплінарну відповідальність за правопорушення пов`язане з корупцією або за корупційне правопорушення в тому випадку коли її не притягнуто до відповідальності за вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення. Це означає, що діяльність суб`єктів на які поширюється вимоги законодавства про запобігання корупції потрібно диференціювати на два види дисциплінарної відповідальності: дисциплінарна відповідальність загальна (за порушення службової дисципліни) і дисциплінарна відповідальність спеціальна як правопорушення пов`язане з корупцією (той випадок коли за порушення вимог антикорупційного законодавства особа притягується до дисциплінарної відповідальності в порядку визначеному Законом.

У випадку спеціальної дисциплінарної відповідальності (правопорушення пов`язане з корупцією) таке притягнення до дисциплінарної відповідальності має ряд негативних наслідків для особи зокрема особа вноситься в реєстр корупціонерів і це впливає на подальше проходження нею служби (переміщення, призначення на певні посади, звільнення зі служби тощо).

В свою чергу загальна дисциплінарна відповідальність немає таких наслідків (певних обтяжень чи обмежень), а тому коли кваліфікується діяння особи його необхідно розмежовувати: чи це діяння є звичайним дисциплінарним проступком, чи це діяння є дисциплінарним проступком яке порушує вимоги антикорупційного законодавства і тому воно вважається правопорушенням пов`язаним з корупцією і за таке особа має бути притягнена у встановленому порядку із включенням в реєстру корупціонерів.

При цьому, як слідує із долучених представником позивача до матеріалів справи висновків службових розслідувань від 13.01.2023 року та від 08.02.2023, відповідач проводячи аналогічні за змістом та суттю порушень (встановлення факту сну працівників поліції під час виконання ними службових обов`язків) розслідування, не притягує порушників до відповідальності за порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», обмежуючись застосуванням до порушників дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, що свідчить про неоднаковий підхід відповідача до питання притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності за порушення антикорупційного законодавства.

Водночас, притягнення відповідачем позивача до дисциплінарної відповідальності, зокрема, за порушення антикорупційного законодавства, призвело до негативних наслідків для позивача, оскільки відомості щодо нього було внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, як особи, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, а саме порушення вимог ст. 22 та ч. 1 ст. 37 Закону України «Про запобігання корупції».

Статтею 29 Дисциплінарного статуту встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до висновку службового розслідування від 31.01.2023, як встановлено службовим розслідуванням, обставинами, що обтяжують відповідальність капітана поліції ОСОБА_1 , є те, що він вчинив дисциплінарний проступок повторно, до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, а саме попередження про неповну службову відповідність (наказ ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 №3346), що у відповідності до пункту 2 частини шостої статті 19 Дисциплінарного статуту, є обставиною, яка обтяжує відповідальність поліцейського. Вказані факти порушень службової дисципліни, на думку дисциплінарної комісії відповідача, негативно впливають на мікроклімат та зміцнення службової дисципліни у підрозділі, у якому несе службу позивач, а також, раніше застосоване до позивача дисциплінарне стягнення не стало дієвим засобом підтримання службової дисципліни, не стимулювало до її безумовного дотримання та не запобігло вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 року у справі №380/174/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 3346 від 25.11.2022 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Львівського РУП № 2 та відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 (пункт 2 Наказу).

На виконання вказаного рішення суду, наказом ГУНП у Львівській області від 15.11.2023 №4075 «Про скасування наказу» скасовано п. 2 наказу ГУНП у Львівській області від 25.11.2022 № 3346 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Львівського РУП № 2 та відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області», в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Щодо правомірності застосування до позивача такого виду стягнення як звільнення із служби в поліції, суд зазначає таке.

За правилами ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У силу ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Таким чином, усі юридичні фактори, котрі мають юридичне значення для вирішення питання про дисциплінарне покарання поліцейського повинні бути викладені дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування.

Відповідно до ст. 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених розділом V Статуту.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції. Дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь не застосовується до поліцейських, які мають первинне спеціальне звання рядовий поліції. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь і вчинив новий дисциплінарний проступок, до нього знову може бути застосовано дисциплінарне стягнення у виді пониження у спеціальному званні на один ступінь.

Отже, в умовах воєнного стану законодавцем оптимізований порядок проведення службового розслідування та притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Суд зауважує, що поняття службова дисципліна містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Таким чином, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі №2140/1341/18, від 21.09.2018 у справі №824/227/17-а.

Суд зазначає, що Верховний Суд у своїй практиці, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово зазначав, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Своєю чергою, притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією або кримінального правопорушення, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте, ці підстави не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Водночас вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення про накладення певного виду стягнення.

Суд зазначає, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Адміністративний суд в силу вимог ч.3 ст.2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

У свою чергу, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями й документами.

Суд враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Необхідно зазначити, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, який, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, повинен врахувати, зокрема, тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків тощо. Одночасно з цим, застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в Національній поліції України є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

В аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях.

Між тим сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.

Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.

Верховний Суд в постанові від 09.02.2022 у справі №160/12290/20 наголосив на тому, що будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України та не виключає необхідність з`ясувати і встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського.

До того ж, в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, згідно з якою на останнього покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Водночас, виявлені в ході службового розслідування дисциплінарні проступки позивача, які виразились у порушенні ним вимог відомчих нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України не є такими, за які відповідачем слід застосовувати до позивача найсуворіше дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби.

На переконання суду відповідач обрав позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції неправомірно, оскільки вчинені позивачем дисциплінарні проступки не є такими, що дискредитують звання поліцейського і негативно впливають на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем необґрунтовано та непропорційно, тобто без урахування балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Таким чином, спірні накази відповідача від 06.02.2023 року за №478 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області» в частині притягнення інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, та від 13.02.2023 року за №64 о/с «Про особовий склад» в частині звільнення інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на посаді інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України »Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що суд визнав спірні накази відповідача про звільнення позивача зі служби в поліції протиправними та такими, що підлягають скасуванню, суд висновує, що належним способом поновлення порушеного права позивача є поновлення його на раніше займаній посаді, а тому дана позовна вимога є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Решта доводів та заперечень учасників справи, покази свідка ОСОБА_2 , наявний в матеріалах справи відеозапис, висновків суду по суті позовних вимог не змінюють.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 4 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок №260), грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади (зарахованих у розпорядження) в Національній поліції, та здобувачам ЗВО.

Відповідно до п. 9 Розділу І Порядку №260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно з п. 6 Розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Зі змісту Порядку №260, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із наявної в матеріалах справи довідки відповідача від 13.03.2023 №36/75 про доходи позивача, судом встановлено, що загальна сума доходу позивача за період з грудня 2022 по січень 2023 становить 49263,32 грн.

Відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 17.01.2023 №27 о/с, позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків з 17.01.2023.

Як встановлено п. 5 розділу III Порядку №260, за поліцейським, відстороненим від виконання службових обов`язків (посади) у зв`язку з проведенням щодо нього службового розслідування в порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України, прийняттям відповідною місцевою радою резолюції недовіри, здійсненням щодо нього кримінального провадження, зберігаються всі види грошового забезпечення, які були йому встановлені до відсторонення, крім премії.

Відповідно до довідки від 13.03.2023 №36/75, протягом грудня 2022 - січня 2023 позивачу премія не нараховувалась та не виплачувалась.

З огляду на викладене суд висновує, що середньоденний заробіток позивача складає 794,57 грн. = 49263,32 грн. / 62 календарні дні (грудень 2022 - 31 к.д., січень - 31 к.д.).

Час вимушеного прогулу позивача за період з 14.02.2023 (наступний день після звільнення) по 22.12.2023 (день ухвалення рішення у справі) становить 311 календарних днів.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача, який підлягає стягненню на його корить, складає 247111,27 грн. (794,57 грн./день х 311 календарних днів).

Середній заробіток позивача за один місяць становить 23837,10 грн. (794,57 грн./день х 30 календарних дні).

Суд зауважує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Слід зазначити, що право не виникає внаслідок неправомірних дій (ex iniuria ius non oritur) або бездіяльності; держава не може відмовитися від виконання свого зобов`язання, посилаючись на підстави, які визнано незаконними; те, що право виникає з факту (ex facto ius oritus), не означає, що право може виникати з несправедливості (ex iniuria ius non oritur). Зазначені підходи застосовані ЄСПЛ, зокрема, у рішенні Paradiso and Campanelli v Italy (№ 25358/12), Sidabras and Others v. Lithuania (№ 50421/08), Ioannou v Turkey (№ 18364/91), Schenk v. Switzerland (№ 10862/84), Stromblad v. Sweden (№ 3684/07).

Отже, рішення в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць слід допустити до негайного виконання, оскільки відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд висновує про необхідність задоволення позову повністю.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У додаткових поясненнях представник позивача просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн.

На доказ понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача подав до суду:

- ордер на надання правової допомоги серії ВС №1187150 від 14.02.2023;

- договір про надання правової допомоги б/н від 14.02.2023;

- розрахунок розміру правової допомоги від 11.12.2023 на суму 12000,00 грн.;

- акт здавання-приймання робіт від 11.12.2023 на суму 12000,00 грн.

Суд звертає увагу, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 26 червня 2019 року при розгляді справи №200/14113/18-а.

Відтак, виходячи з принципів розумності та справедливості, пропорційності, реальності адвокатських витрат, враховуючи співмірність, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, суд вважає належним і достатнім способом відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу є стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Львівській області 7000,00 грн. понесених витрат.

Щодо судового збору, суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 06.02.2023 року №478 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області» в частині притягнення інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області 13.02.2023 року за №64 о/с «Про особовий склад» в частині звільнення інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 зі служби.

4. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора СРПП відділу поліції №3 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 з 13.02.2023 року.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Ген. Григоренка, 3, м. Львів, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.02.2023 року по 22.12.2023 року в розмірі 247111 (двісті сорок сім тисяч сто одинадцять) грн. 27 коп.

6. Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Ген. Григоренка, 3, м. Львів, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

7. Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь середнього заробітку за один місяць в розмірі 23837 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 10 коп. допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 22.12.2023 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович