Справа № 552/7437/23
Суддя: Яковенко Н. Л.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7437/23
Провадження 2-а/552/118/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.12.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Щур А.А.,

представника відповідача Бормотова А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу № 552/7437/23 за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 07.12.2023 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови в справі притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 є присвяченим охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови України, віднесений до категорії осіб, яким надано право відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, але постановою начальника Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 № 555 від 29.11.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 5100 грн.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

В поданій до суду позовній заяві просив скасувати постанову від 29.11.2023 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, провадження в справі закрити.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.12.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Позивач зазначив, що жодним чином не відмовляється від виконання свого обов`язку, але просить визначити місце проходження альтернативної служби, як це передбачено розпорядженням Полтавської районної військової адміністрації від 30.08.2023 № 268.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, тому він правомірно та обґрунтовано притягнутий до відповідальності.

Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є присвячений охрещеним служителем Релігійного об`єднання Свідків Єгови в Україні.

Розпорядженням Полтавської районної військової адміністрації від 30.08.2023 № 268 направлено ОСОБА_1 на альтернативну (невійськову) службу у разі його придатності до військової служби.

28.11.2023 відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, згідно з яким позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, а саме не з`явився за мобілізаційним розпорядженням від 20.11.2023 до Полтавського ОМТЦК та СП для відбуття до військової частини о 22 год 00 хв. 20.11.2023.

Постановою № 555 від 29.11.2023 начальника Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 грн.

Відповідно до вказаної постанови, відповідно до мобілізаційного розпорядження (команда А2900) від 20.11.2023 отриманого військовозобов`язаним ОСОБА_1 під особистий підпис, він зобов`язаний був з`явитися о 22 год 20.11.2023 до Полтавського ОМТЦК та СП для відбуття до військової частини, але не з`явився, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підпункт 2 пункту 1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, суд виходить з такого.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку повторного протягом року вчинення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України особливий період розпочався 17.03.2014 року відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію».

Аналізуючи поняття «особливий період», визначене в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Законі України «Про оборону України» особливий період охоплює період мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 3 ст. 4 «Про оборону України» з моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

На разі в Україні, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, введено правовий режим воєнного стану, який є результатом фактичного початку воєнних дій, та який продовжено.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Статтею 35 Конституції України визначено, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Таке право закріплене і ст. 1 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок», згідно з якою громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу».

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень. Починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, разом з ним діють певні обмеження прав та свобод громадян України.

Альтернативна служба, а саме її застосування, є заміщенням проходження строкової військової служби в мирний час, заміна військової служби альтернативною (невійськовою) під час війни українським законодавством не передбачена.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що ОСОБА_1 20.11.2023 особисто отримав мобілізаційне розпорядження, команда НОМЕР_1 , згідно з яким мав з`явитися о 22 год 00 хв. 20.11.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для відбуття до військової частини, але не з`явився.

Оскільки ОСОБА_1 в особливий період, будучи особисто під підпис повідомленим про необхідність явки до центру комплектування, в зазначений час не прибув за викликом, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, суд приходить до висновку про наявність в його діях об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивач ОСОБА_1 , заявив про своє бажання скористатись правом альтернативної служби, таке бажання знайшло своє відображення в розпорядженні Полтавської районної військової адміністрації від 3.08.2013 № 268.

Вказані обставини дають суду підстави вважати про відсутність винної поведінки позивача та суб`єктивної сторони правопорушення.

Суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності хоча і діяв в межах наданих йому повноважень, але не врахував того, що позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. 35 Конституції України має право на виконання свого обов`язку шляхом заміни його альтернативною (невійськовою) службою та скористався таким правом.

Зазначена обставина свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Необхідно скасувати постанову № 555 від 29.11.2023 начальника Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Карабліна С.І. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, провадження в справі закрити.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову № 555 від 29.11.2023 начальника Полтавського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Карабліна Сергія Івановича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, провадження в справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

-відповідач Полтавський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, місцезнаходження 36039, м. Полтава, вул. Дмитра Коряка, 4А.

Повне судове рішення складено 22.12.2023.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко