Справа № 520/7745/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

22 грудня 2023 р. справа № 520/7745/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання без повідомлення (виклику) осіб справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Відділу 4 Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області, Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними, визнання неправомірним та скасування наказу, -

встановив:

Позивач, у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання незаконними дії уповноважених осіб 4 Відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області щодо призову і направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 ; 2) визнання неправомірним та скасування наказу начальника 4 Відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області щодо призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 .

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що 09.02.2023 отримав повістку, за якою з`явився до місцевого територіального центр укомплектування та соціальної підтримки. Дії уповноважених осіб 4 відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області щодо призову позивача і направлення для проходження військової служби без проходження медичної комісії вважає незаконними, а наказ щодо призову та направлення для проходження військової служби є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач - 4 Відділ Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області (далі за текстом - Відповідач 1) як суб`єкт владних повноважень не існує, позаяк є не окремим органом державної влади, а структурним підрозділом Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області.

До матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву підписаний начальником Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області.

Незгода із позовом умотивована тим, що позивач, який добровільно виявив бажання призиватися на військову службу під час мобілізації будь-яких скарг на стан здоров`я не висловлював, на проходженні військово-лікарської комісії не наполягав. За останніми військо-обліковими даними, які малися у РТЦКтаСП обмежень, які б впливали на придатність до проходження військової служби позивачем встановлено не було. Таким чином, враховуючи всі інші критерії щодо призову на військову службу та бажання самого позивача проходити військову служби його було призвано на військову службу під час мобілізації. Крім того після відправки позивача для проходження військової служби за мобілізацією та подальшого його прийняття і зарахування до військової частини, на пункті прийому особового складу з боку позивача будь-яких скарг на стан свого здоров`я або інших скарг не надходило, бо в іншому випадку його було б повернуто та не прийнято для подальшого проходження військової служби.

Ухвалою суду від 02 листопада 2023 залучено до участі у справі у якості другого відповідача - Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та у якості третього відповідача - Військову частину НОМЕР_1 .

Витребувано від Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки докази проходження медичного огляду та військово-лікарської експертизи ОСОБА_1 (в разі їх наявності) або письмові пояснення з цього приводу; - докази разом з письмовими поясненнями стосовно обставин проставленої позначки у військовому квитку серії НОМЕР_2 про проходження 09.02.2023р. ОСОБА_1 медичного огляду при 4 Відділі Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 : докази проходження медичного огляду та військово-лікарської експертизи ОСОБА_1 (в разі їх наявності) або письмові пояснення з цього приводу.

Відповідач - Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі за текстом - Відповідач 2), заперечуючи проти позову, висловив аналогічні вищенаведеним аргументи, зазначивши, що позивач добровільно виявив бажання призватися на військову службу під час мобізіції, медичний огляд та військово-лікарську комісії не проходив, при відправці скарг на стан здоров`я не заявляв. Також зазначив, що позивач повинен був належним чином повідомити відповідний орган де він перебуває на військовому обліку тобто відповідача 2 про зміну своїх військово-облікових (персональних) даних, не пізніше семиденного строку з моменту коли такі зміни сталися, у тому числі й про зміну стану здоров`я, але позивач цього не зробив.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (далі за текстом - Відповідач 3) ухвалу суду від 02 листопада 2023 отримав 14.11.2023 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Правом подати відзив на позов не скористався, доказів проходження медичного огляду та військово-лікарської експертизи позивачем не надано.

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується з позицією 4 відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області, яка викладена у відзиві. Зазначає, що залучення до проходження військової служби добровільно чи за призивом, у тому рахунку під час мобілізації, має відбуватися з обов`язковим проведенням медичного огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби та можливості її проходження за станом здоров`я. Стверджує, що відповідачем було порушено одну з основних вимог у процедурі призову на військову службу, а саме не було проведено обов`язкового медичного огляду. Наголошує, що позивач має достатні серйозні хвороби, що впливають на визначення його придатності до військової служби, що підтверджується висновком магнітно-резонансної томографії від 26.12.2022р. Отже, у даному випадку проходження медичної комісії мало для позивача важливе значення, оскільки ставиться під сумнів питання придатності (обмеженої придатності, непридатності) до військової служби, що безпосередньо впливає на можливість здійснення призову та направлення до в/ч. Загалом позивач отримав 3 повістки, перші дів повістки були вручені для уточнення даних. Остання третя повістка була вручена на призов до ЗСУ, яка передбачала виклик до військового комісаріату для призову на строкову службу. Позивач зазначає, що не звертався до відповідача для проходження військової служби у добровільному прядку, як це зазначалося у відзиві відповідача, тому він проходить військову службу саме за призовом під час мобілізації.

Оскільки сторони не заявили ані про намір на подачу відповідних процесуальних документів, ані про існування нездоланних перешкод у реалізації такого наміру, завдання адміністративного судочинства згідно з ч.1 ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України полягає саме у захисті прав приватної особи від незаконних управлінських волевиявлень органу публічної адміністрації, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі доказів.

Тому суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Відповідно до наказу начальника Богодухівського районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки від 16.02.2023 "Про призов військовозобов`язаних по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 " згідно з Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 № 69/2022 та Указу Президента України від 11.11.20222 №758/2022 "Про продовження строку загальної мобілізації" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, позивач - рядовий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був відібраний та призначений у команду для комплектування до військової частини НОМЕР_1 призваний на військову службу до лав ЗСУ під час мобілізації.

Згідно наданими поясненнями начальника 4 Відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки гр. ОСОБА_1 медичний огляд та військово-лікарську комісію не проходив, при відправці скарг на стан здоров`я не заявляв.

Стверджуючи про вчинення протиправних дій суб"єктом владних повноважень щодо призову до Збройних Сил України без проходження медичного огляду та військово-лікарської експертизи та видання незаконного наказу з цього питання, позивач ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

За змістом ст.ст.17 і 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу, обов"язком кожного громадянина України. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Згідно зі ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За приписами ч.ч. 1-3 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Частиною 4 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі по тексту - Закон №3543-ХІІ; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022р. № 62/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (затверджено Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX), який наразі триває.

Визначення поняття воєнний стан міститься в ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", згідно якого воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Указом Президента України від 24.02.2022р. №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізація). Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Наказом начальника Богодухівського районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки від 16.02.2023 "Про призов військовозобов`язаних по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 " рядовий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відібраний та призначений у команду для комплектування до військової частини НОМЕР_1 призваний на військову службу до лав ЗСУ під час мобілізації. Згідно іменного списку резервістів Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, направлених до команди НОМЕР_1 позивач - рядовий ОСОБА_1 (в примітках зазначено - служив) був направлений до команди НОМЕР_1 .

Позивач зазначає про порушення його права на обов`язковий медичний огляд під час призову на військову службу.

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту - Закон №2232-XII) на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у визначеному цим Законом порядку для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань призиваються громадяни України, які уклали контракти про проходження служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Зокрема, відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За приписами ч.5 ст.22 Закону №3543-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі за текстом - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом п.7 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Відповідно до п. 9,11 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема :здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема: сприяють організації призовними комісіями проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників; організовують з визначеною періодичністю проведення медичних оглядів та психологічних обстежень військово-лікарськими комісіями військовозобов`язаних і резервістів.

В силу п.12 Положення №154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Частиною 1 ст.39 Закону №2232-XII встановлено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Порядок призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначений статті 39-1 Закону №2232-XII.

Частинами 6, 7 ст.39-1 Закону №2232-XII передбачено, що громадяни України, які призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, проходять у встановленому порядку обов`язковий медичний огляд.

Призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають громадяни України, які на момент призову: 1) визнані за результатами медичного огляду непридатними до військової служби за станом здоров`я; 2) досягли граничного віку перебування в резерві, або якщо час, що залишився до досягнення такими громадянами граничного віку перебування в резерві, є меншим за строк, на який здійснюється призов; 3) вислужили встановлені строки військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, і з дня їх звільнення з такої служби пройшло менше одного року; 4) мають загальний строк військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у календарному обчисленні не менше одного року. Такі особи в зазначений період можуть бути призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за їхньою згодою.

Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з п.3 цього Положення громадяни, які добровільно вступають на військову службу (далі - військова служба за контрактом) або призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд у порядку, що затверджується Міністерством оборони України за погодженням із центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до ч.10 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі за текстом - Положення №402).

Пунктом 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією (далі - ВЛК) з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.

Відповідно до п.р. 2.1, 2.2 глави 2 розділу ІІ Положення №402 організація медичного огляду призовників і допризовників покладається на районні (міські) комісії з питань приписки і районні (міські) призовні комісії, в областях - на обласні призовні комісії та призовні комісії Автономної Республіки Крим і міста Києва.

Медичний огляд призовників проводиться на призовних дільницях районних (міських) військових комісаріатів лікарями, які залучаються з місцевих лікувальних закладів рішенням керівника місцевої державної адміністрації, на збірних пунктах Автономної Республіки Крим, обласних, Київського міського військових комісаріатів - лікарями медичного відділення тимчасового штату збірного пункту, які залучаються з лікувальних закладів відповідних управлінь охорони здоров`я. Кожний призовник оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, отоларингологом, стоматологом, дерматологом, а за наявності медичних показань і лікарями інших спеціальностей.

Згідно з п.п. 3.1-3.3 глави 3 розділу II Положення №402 (медичний огляд військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період) медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, отоларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз на 5 років ВЛК військових комісаріатів, а льотного складу - ЛЛК військових комісаріатів.

Військовозобов`язані, визнані непридатними до військової служби, повторно оглядаються ВЛК військових комісаріатів за місцем проживання після обов`язкового обстеження у спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах. Медичний огляд цієї категорії громадян проводиться за графою ІІ Розкладу хвороб, а тих, які мають офіцерське звання, - за графою ІІІ цього Розкладу хвороб.

Отже, громадяни України, які добровільно вступають на військову службу або призиваються, у тому числі, із числа резервістів в особливий період, проходять у встановленому порядку обов`язковий медичний огляд, за результатом якого визначаються особи, які є непридатними до військової служби за станом здоров`я.

Оскільки відповідачем 2, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів проходження позивачем медичного огляду та зазначено про те, що такий огляд не здійснювався, то суд вважає, що процедура призову позивача на військову службу була недотримана.

Однак, суд зазначає, що позивачем сформульовані вимоги адміністративного позову саме до 4 Відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області, який є структурним підрозділом Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області та не є окремим суб`єктом владних повноважень, бо усі рішення від імені РТЦКтаСП уповноважений приймати виключно начальник РТЦКтаСП.

Крім того, конкретних уповноважених осіб 4 Відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області, дії яких позивач просить визнати незаконними (посада, прізвище, ім`я, по батькові) у тексті позову заявником не визначено, а судом встановлено, що управлінське волевиявлення з приводу призову позивача на військову службу було вчинено - начальником Богодухівського РТЦКтаСП.

Відповідно до ч.3 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Отже, органом військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації є - Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Харківської області.

Вищезазначене унеможливлює задоволення позовної вимоги про визнання незаконними дії не ідентифікованих уповноважених осіб 4 Відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області щодо призову і направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 .

Стосовно позовної вимоги про визнання неправомірним та скасування наказу начальника 4 Відділу Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області щодо призову та направлення для проходження військової служби ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що наказ "Про призов військовозобов`язаних по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 " від 16.02.2023 виданий начальником Богодухівського районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Разом з тим, суд зазначає, що рядовий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відібраний та призначений у команду для комплектування до військової частини НОМЕР_1 призваний на військову службу до лав ЗСУ під час мобілізації згідно з наказом начальника Богодухівського районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки від 16.02.2023 "Про призов військовозобов`язаних по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 ".

Отже, по-перше, наказ про призов позивача за мобілізацією був виданий начальником Богодухівського районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

По-друге, в тексті позову позивач та у відповіді на відзив представник позивача зазначають, що позивача було призвано до Збройних Сил України по мобілізації та направлено для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 .

Отже, стороною позивача фактично визнані обставини початку проходження позивачем військової служби.

Ці обставини узгоджуються із приєднаними до справи доказами.

Суд відзначає, що за приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

У постанові від 16.10.2018 у справі №9901/415/18 Велика Палата Верховного Суду сформулювала таку правову позицію:

"За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.

У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, в якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.

Натомість, індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише у письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на вказане нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються у нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує дію фактами його застосування, тоді як дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин".

Аналогічна позиція була висловлена, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 9901/657/18 (П/9901/657/18), від 19.03.2019 у справі №826/16994/15, від 09.04.2019 у справі №9901/611/18, від 21.08.2019 у справі №9901/283/19, від 18.09.2019 у справі №9901/284/19, від 19.02.2020 у справі №9901/307/19, від 13.05.2020 у справі № 9901/491/19, від 17.02.2021 у справі №9901/152/20, від 15.04.2021 у справі № 9901/104/20, від 06.10.2021 у справі № 9901/26/21, від 19.01.2023 у справі № 990/92/22.

Отже, спірний наказ як акт індивідуальної дії, був реалізований і вичерпав свою дію фактом виконання, оскільки позивача 16.02.2023 було призвано на військову службу та направлено для її проходження у військову частину для подальшого його прийняття і зарахування до військової частини.

Скасування індивідуального розпорядчого документу суб`єкта владних повноважень, який вже був фактично реалізований та призвів до створення юридичних наслідків у вигляді початку проходження особою публічної військової служби законом не передбачено.

Продовжуючи вирішення спору по суті, суд зазначає, що відповідно до підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" ( в чинній редакції ) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану: за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Позивачем не надано до суду відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про його непридатність до військової служби, а за відсутності такого документу законом не встановлено звільнення позивача від проходження військової служби під час мобілізації.

При цьому, позивач стверджує про наявність у нього достатньо серйозних хвороб, що впливають на визначення його придатності до військової служби. Зокрема, до матеріалів позову було долучено копію висновку магнітно-резонансної томографії шийного, грудного відділів хребта позивача від 26.12.2022р.

Підпунктом "б" пункту 6.1 глави 6 розділу II Положення №402( у чинній редакції) передбачено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням. Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби за рекомендацією лікаря, у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть обмежувати придатність або зумовлювати непридатність до військової служби. Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.

Відповідно до п.6.4 глави 6 розділу II Положення №402, У разі виявлення під час обстеження або лікування у закладі охорони здоров`я (установі) у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи) на підставі подання начальника (керівника) лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи).

Згідно з п.6.6 глави 6 розділу II Положення №402 військовослужбовці оглядаються ВЛК у закладах охорони здоров`я (установах) за територіальним принципом або за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки.

Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).

Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби (п.6.10 глави 6 розділу II Положення №402).

Отже, положенням законодавства, що регламентує порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців передбачено, що направлення на такий огляд здійснюється прямим начальником від командира військової частини, в якій такий військовослужбовець проходить військову службу.

Відтак, у командира військової частини, в якій військовослужбовець проходить військову службу, наявні правові підстави для вчинення дій з приводу проведення медичного обстеження позивача з метою визначення придатності до подальшого проходження військової служби.

Суд враховує, що оскільки позивач не був направлений на обов`язковий медичний огляд та не пройшов такий обов`язковий медичний огляд під час призову для проходження військової служби під час мобілізації, то спосіб захисту має враховувати суть та зміст порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, виправлючи допущені суб`єктом владних повноважень недоліки (вади) у реалізації відповідної управлінської функції.

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, з метою повного та належного захисту прав позивача, суд, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та обрати спосіб захисту порушеного права позивача, що в повній мірі сприяє досягненню ефективного захисту інтересів позивача та встановлює спосіб відновлення його права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем - Богодухівським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Харківської області було вчинено саме бездіяльність з приводу не направлення ОСОБА_1 на проходження обов`язкового медичного огляду під час призову на військову службу 16.02.2023 року.

Продовжуючи вирішення спору, суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав (інтересів) та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах відповідач - Богодухівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Харківської області не забезпечив дотримання вимог ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, позаяк вчинив протиправну бездіяльність з приводу не направлення ОСОБА_1 на проходження обов`язкового медичного огляду під час призову на військову службу 16.02.2023 року.

У зв`язку із викладеним позов підлягає задоволенню частково із наданням праву заявника захисту у спосіб, що сформульований у резолютивній частині даного судового акту.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав розгорнуту оцінку усім юридично значимим факторам та обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Богодухівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Харківської області з приводу не направлення ОСОБА_1 на проходження обов`язкового медичного огляду під час призову на військову службу 16.02.2023 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 направити військовослужбовця ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_3 ) на медичний огляд.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП: НОМЕР_3 ) частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Суддя О.В. Старосєльцева