Справа № 160/12337/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" (далі ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області», відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною відмову органу Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" вислану позивачу поштовим відправленням за підписом завідуючої сектором Світлани Акульшиної про відмову визнати ОСОБА_1 інвалідом війни, згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №222531 про наявність у позивача інвалідності 3 групи, визначеної в МСЕК відповідно до пункту 2 частини 1 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати орган Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" визнати ОСОБА_1 інвалідом війни, згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №222531 про наявність у позивача інвалідності 3 групи, визначеної в МСЕК відповідно до пункту 2 частини 1 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»;
???- зобов`язати орган Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" внести ОСОБА_1 до державного реєстру осіб з інвалідністю на підставі довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №222531 про наявність у позивача інвалідності 3 групи, визначеної в МСЕК.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він проходив службу в органах МВС України з 23.11.1983 по 29.12.2005 на посадах, визначених у довідці №316-20 від 20.12.2021. При проходженні служби позивачем набуто ряд захворювань, що в подальшому спричинило втрату лівої нирки та інше. Позивачем направлено відповідачу запит, де було запрошено надати достовірну та повну інформацію, чому дані ОСОБА_1 відсутні в реєстрі осіб з інвалідністю та роз`яснити причини невнесення позивача в реєстр осіб з інвалідністю згідно з наданою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією довідки серії 12ААб №222531. 11.08.2022 позивачем отримано лист-відповідь відповідача про відмову внесення ОСОБА_1 до державного реєстру осіб з інвалідністю без вказівки та зазначення ґрунтовних причин для відмови. Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААб №222531 при огляді 01.04.2019 встановлено, що позивачем отримана інвалідність по захворюванню, пов`язаному з проходженням служби в МВС. Причинний зв`язок отриманого захворювання та групу інвалідності встановлено належним органом за медичними документами співробітниками МСЕК. Крім того, факти, установлені МСЕК, відповідачем не оскаржувались. Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" повернуто позивачу.
Ухвалою суду від 18.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що позивач є пенсіонером МВС України, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 від 09.06.2006, учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 08.12.1997.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціального експертною комісією серії 12ААБ №222531 ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.
Листом ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» від 02.08.2022 №33/24-3083 «Про надання відповіді» повідомлено, що відповідачем розглянутий запит ОСОБА_1 щодо внесення даних позивача до реєстру осіб з інвалідністю. За результатами розгляду повідомлено наступне.
«З метою забезпечення своєчасного та якісного обслуговування пенсіонерів системи органів внутрішніх справ безпосередньо за місцем їх проживання відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.09.2018 №787 «Про організаційно-штатні територіальних медичних об`єднаннях зміни у МВС» при Міністерства внутрішніх справ України по областях, м. Києву розпочали свою роботу сектори із соціально-гуманітарних питань, а в Дніпропетровській області аналогічний Сектор в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» (далі - Сектор).
Відповідно до листа МВС України від 25.02.2019 року №2538/05/22-2019 «Про передачу функцій з питань пенсійного та соціального забезпечення колишніх працівників органів внутрішніх справ», до функцій, повноважень Сектору в тому числі належить підготовка документів до Фонду соціального захисту інвалідів для виплати компенсації за невикористані путівки інвалідам війни.
Також пояснюємо, що згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року №785 «Про затвердження Порядку виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян» (далі - Порядок №785) грошова компенсація виплачується особам з інвалідністю в наслідок війни та, зазначеним у статті 6-2 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» за місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою про виділення путівки або виплати грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи протягом двох років не одержували безоплатних санаторно-курортних путівок, незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичного протипоказань.
Підставою для виплати грошової компенсації відповідно пункту Порядку №785 є такі документи: ??
заява про виплату грошової компенсації; ??
посвідчення особи, що підтверджує її належність до категорії громадян, зазначених у пункті 2 Порядку №785.
До Сектору із заявою про виплату компенсації за невикористане санаторно-курортне лікування ОСОБА_1 не звертався.
Також пояснюємо, що відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України від 22.10.1993 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать особи начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Виходячи з вищезазначеного, отримати компенсацію невикористане санаторне - курортне лікування у ОСОБА_1 законних підстав не має.»
Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд виходить з такого.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Положеннями частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Порядок розгляду заяв (клопотань) визначено, зокрема, в частинах 1, 3 статті 15 зазначеного Закону, відповідно до якої, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
На підставі статті 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Вказані конституційні положення, а також положення Закону України «Про звернення громадян» містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення по суті поставленого питання і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з питанням внесення даних ОСОБА_1 до державного реєстру осіб з інвалідністю.
Проте, у листі ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» від 02.08.2022 №33/24-3083 «Про надання відповіді» йде мова про відсутність підстав для отримання позивачем компенсації за невикористане санаторне-курортне лікування.
Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.
Таким чином, суд констатує неналежний розгляд звернення позивача по суті заявленого питання.
Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 була досліджена відповідачем поверхнево, неповно та не всебічно, суд, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, приходить до висновку про необхідність зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про внесення його даних до реєстру осіб з інвалідністю від 26.07.2022 №1-М по суті заявленого питання та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду.
Суд зазначає про передчасність вимог про зобов`язання Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області" визнати ОСОБА_1 інвалідом війни та внести його дані до державного реєстру осіб з інвалідністю, оскільки визнання позивача інвалідом війни та внесення його даних до державного реєстру осіб з інвалідністю можливо лише після повторного розгляду заяви відповідачем, з урахуванням висновків суду в цьому рішенні.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною відмову Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області», що викладена у листі від 02.08.2022 №33/24-3083 на запит ОСОБА_1 від 18.07.2022, який надійшов 26.07.2022 за вх. №1-М щодо внесення даних до реєстру осіб з інвалідністю.
Зобов`язати Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» повторно розглянути запит ОСОБА_1 про внесення даних ОСОБА_1 до державного реєстру осіб з інвалідністю від 18.07.2022, який надійшов 26.07.2022 за вх. №1-М, по суті заявленого питання та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар