Справа № 440/8907/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р.Справа № 440/8907/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2023, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 20.01.23 року по справі № 440/8907/22

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування свідоцтва,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавської військово-лікарської комісії війської частини НОМЕР_1 (далі відповідач, Полтавська ВКЛ в/ч НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування свідоцтва, в якому просив:

- визнати протиправними дії госпітальної ВЛК в/ч НОМЕР_1 по визнанню захворювання, травми (каліцтва), перелому гомілково-ступневого суглобу, НІ, не пов`язаних з проходженням військової служби;

- скасувати свідоцтво про хворобу №488 від 25.07.2022 в частині визнання отриманої їм травми (каліцтва), перелому лівого гомілково-ступневого суглобу, НІ, не пов`язаних з проходженням військової служби при виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини;

- визнати отриману ним травму (каліцтво) 27.04.2022 перелом гомілково-ступневого суглобу зі зазначеними порушеннями функцій при виконанні бойових завдань в зоні бойових дій в районі с. Рідне, Барвінкове, Ізюмського району Харківської області по захисту Батьківщини від агресії РФ, ТАК, пов`язаної з проходженням військової служби при виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини;

- зобов`язати госпітальну ВЛК в/ч НОМЕР_1 внести зміни у висновок (постанову) №488 від 25.07.2022 в частині визнання отриманої ним травми (каліцтва), перелому лівого гомілково-ступневого суглобу, ТАК, пов`язаної з проходженням військової служби при виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини;

- стягнути з госпітальної ВЛК в/ч НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на його користь правову допомогу та витрати, пов`язані з прибуттям до суду.

16.01.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в якій просив залучити до справи другим відповідачем в/ч НОМЕР_2 та командира частини полковника ОСОБА_2 . Також просив: визнати дії командира в/ч НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 незаконними; зобов`язати відповідача в/ч НОМЕР_2 скласти акт про нещасний випадок 27.04.2022 отриману ним травму перелом лівого голено-ступневого суглоба в зоні бойових дій в Ізюмському р-ні, Харківської обл.; зобов`язати командира в/ч НОМЕР_2 полковника ОСОБА_3 видати йому довідку про участь в зоні бойових дій в с. Барвінкове Ізюмського р-ну Харківської обл. та наказ про відрядження з 25.04.2022 по 03.05.2022 в зону бойових дій.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 відмовлено у прийнятті та повернуто заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі №440/8907/22.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2023 про відмову в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, оскільки судом порушені процесуальні норми права, передбачені п.3 ч.3 ст.44 та ч.1 ст.47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, про оскаржену ухвалу суду дізнався з рішення суду від 20.01.2023, проте ніякої ухвали про відмову в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог не отримував, оскільки вона не була йому направлена. Вважає, що судом було порушено право на судовий захист, передбачений ст. 55 Конституції України. Про незаконний акт, складений в/чА-4030 та направлення до суду, йому стало відомо в січні 2023 року від знайомого військовослужбовця. Складений акт не відповідає фактичним обставинам отриманої травми. Залучені до розслідування військовослужбовці не були в зоні бойових дій та дали неправдиві пояснення. Не були прийняті пояснення командира взводу ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_5 , його поряснення, рапорти. Не допустили до розслідування безпосереднього командира батареї ОСОБА_6 , який знав та доповідав командиру військової частини ОСОБА_7 про обставини його травми. Оскільки даний акт є незаконним, то є необхідність його оскаржити. В зв`язку з чим і була направлена заява про збільшення позовних вимог.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

31.10.2022 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/8907/22; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з викликом учасників справи; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.01.2023 Полтавським окружним адміністративним судом зареєстрована заява позивача за вх.№2397/23 про збільшення позовних вимог відповідно до п.3 ч.3 ст. 49, ч. 1 ст.51 КАС України.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заяву подано з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 47 та ч. 3 ст. 262 КАС України, наявні підстави для відмови у прийнятті та поверненні без розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі №440/8907/22.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Аналізуючи наведені положення, колегія суддів зазначає, що письмові заяви, право на подання яких встановлено ч. 1 ст. 47 КАС України, у даній справі можуть подаватися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження в адміністративній справі №440/8907/22 відкрито 31.10.2022, а заява про збільшення позовних вимог направлена позивачем до Полтавського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку 15.01.2023, тобто з пропуском строку, встановленого ч.1 ст. 47 та ч. 3 ст. 262 КАС України.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки заява про збільшення позовних вимог направлена позивачем з пропуском строку, встановленого ч.1 ст. 47 та ч. 3 ст. 262 КАС України, то наявні підставі для відмови у прийнятті та повернення її заявнику без розгляду.

Посилання апелянта на те, що про складання незаконного акту про нещасний випадок військовою частиною він дізнався в січні 2023 року і в зв`язку з чим виникла необхідність в оскарженні даного акту, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, оскільки строк протягом якого позивач має право збільшити позовні вимоги чітко визначено КАС України та який на час звернення з такою заявою уже минув.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд правильно застосував норми процесуального права.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року по справі №440/8907/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 22.12.2023 року