Справа № 380/8290/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/8290/23 пров. № А/857/13131/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі №380/8290/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденська кав`ярня" до Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, третя особа - Галицька районна адміністрація Львівська міська ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Мартинюк В. Я.,

час ухвалення рішення 12.06.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 13.06.2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віденська кав`ярня" звернулось в суд з позовом до відповідача - Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, в якому просило визнати протиправною бездіяльність, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду звернення (реєстраційний № 2-16927-2401 від 22.11.2022) щодо продовження терміну дії Паспорта на встановлення відкритого літнього майданчика ТОВ «Віденська кав`ярня» на просп.Свободи, 12 в м.Львові; зобов`язати продовжити термін дії Паспорта на встановлення відкритого літнього майданчика ТОВ «Віденська кав`ярня» на просп.Свободи, 12 в м.Львові відповідно до принципу мовчазної згоди.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, покликаючись на те, що ухвалою Львівської міської ради № 2452 від 05 березня 2009 (зі змінами) затверджено «Порядок отримання паспортів відкритих літніх майданчиків у м. Львові для об`єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності» (далі Порядок). Даний Порядок є основним та єдиним нормативним актом, що визначає порядок регулювання правовідносин з приводу паспортів відкритих літніх майданчиків. Відповідно до п.1.1 зазначеного Порядку, цей порядок регламентує набуття дозволів на розміщення літніх майданчиків лише біля стаціонарних закладів ресторанного господарства. Паспорти літніх майданчиків видає управління архітектури департаменту містобудування на підставі позитивних висновків комісії з видачі паспортів відкритих літніх майданчиків (п.1.3 Порядку). Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції фактично замінив Управління архітектури та урбаністики зобов`язавши останнього прийняти рішення на користь позивача, проте жодним чином не дослідивши підстав для набуття дозволу на розміщення літнього майданчика у відповідності до «Порядку отримання паспортів відкритих літніх майданчиків у м. Львові для об`єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності». Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази та дані, що дають можливість дійти висновку щодо підставності видачі дозволу на розміщення літнього майданчика. Такі обставини не досліджувались судом та не згадувались позивачем. Тобто, фактично Управління архітектури та урбаністики зобов`язано прийняти рішення на користь позивача виключно з формальних підстав та мотивів. Також, зазначає, що рішенням виконавчого комітету від 09 грудня 2005 року № 1311 «Про затвердження меж історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова» затверджено межі історичного ареалу міста Львова. Із Додатку 1 до рішення виконавчого комітету від 09 грудня 2005 року № 1311 вбачається, що будівля на пр. Свободи, 12 у м. Львові (ТОВ «Віденська кав`ярня») знаходиться в межах історичного ареалу м. Львова. Проте погодження на розміщення літнього майданчика у межах історичного ареалу з Управлінням охорони історичного середовища в позивача відсутнє, що є порушенням вимог Порядку. Покликається на справу № 380/9773/21 за позовом ТОВ «Віденська кав`ярня» до Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування припису № 0004-вих-41813 від 20 травня 2021 року. Зазначає, що згідно з пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» наданих суду у вищезазначеній справі № 380/9773/21, за заявою ТОВ «Готель Відень» та ТОВ «Віденська кав`ярня» б/н від 06 грудня 2017 про визначення часток між співвласниками по фактичному користуванню приміщеннями в будинку № 12 по пр. Свободи в м. Львові, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видано висновок, відповідно до якого співвласник ТОВ «Віденська кав`ярня» займає приміщення: в підвалі з 150 по 163; на 1-му поверсі з 1 по 20, на 2-му поверсі з 21 по 24 загальною площею 676,6 кв.м., що складає виключно 41% від будівлі або 41/100. Також у своїх поясненнях ТОВ «Віденська кав`ярня» зазначає, що частина приміщення стаціонарного закладу ресторанного господарства, біля якого останній має намір влаштувати літній майданчик, не відноситься до будівлі за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 12 та зареєстроване за зовсім іншою адресою, а саме: м. Львів, пл. Підкови, 2. Попри зазначені невідповідності адреси розміщення стаціонарного закладу ресторанного господарства, біля якого планувалось влаштування літнього майданчика Товариство з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» просить продовжити термін дії паспорта відкритого літнього майданчика біля об`єкта ресторанного господарства, саме за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 12. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач та третя особа своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі № 380/7811/22 визнано протиправною бездіяльність Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, що полягає у неприйнятті у визначений законом строк рішення за результатами розгляду звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» яке зареєстроване 04 листопада 2021 року за № 2-120514/АП-2401 щодо продовження терміну дії Паспорта на розміщення відкритого літнього майданчика біля об`єкту ресторанного господарства на пр-т.Свободи, 12 в м. Львові; зобов`язано Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Віденська кав`ярня» термін дії Паспорта на розміщення відкритого літнього майданчика біля об`єкту ресторанного господарства на пр-т.Свободи, 12 в м. Львові відповідно до принципу мовчазної згоди.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 380/7811/22 залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 липня 2022 року.

22 листопада 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив продовжити термін розташування відкритого літнього майданчика на пр.Свободи, 12 у м.Львів.

17 березня 2023 року представник позивача звернулася до відповідача із адвокатськими запитами № 17/03/2023-1 та № 17/03/2023-2, в яких просила надати інформацію щодо стану розгляду заяви позивача про продовження терміну розташування відкритого літнього майданчика зареєстрованої 22 листопада 2022 року за № 2-16927-2401; надати копію рішення прийнятого за результатами розгляду заяви позивача про продовження терміну розташування відкритого літнього майданчика зареєстрованої 22 листопада 2022 року за № 2-16927-2401; надати інформацію щодо стану розгляду заяви позивача від 17 травня 2022 року № 1/1705 прийнятої Центром надання адміністративних послуг 17 травня 2022 року та зареєстрованої за № 3-2-88-Л-2401; надати копію відповіді на заяву позивача від 17 травня 2022 року № 1/1705 прийнятої Центром надання адміністративних послуг 17 травня 2022 року та зареєстрованої за № 3-2-88-Л-2401.

Відповідно до акта Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про демонтаж літнього майданчика у добровільному порядку № 24-2023 від 10 квітня 2023 року за результатами обстеження відкритого літнього майданчика, розміщеного позивачем за адресою м.Львів, пр.Свободи, 12, на предмет дотримання вимог ухвали міської ради від 05 березня 2009 року № 2452 «Про затвердження Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м.Львові біля об`єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності» при встановленні відкритих літніх майданчиків на території м.Львова було встановлено наступні порушення: самовільно встановлені елементи відкритого літнього майданчика (крісла, столи).

При цьому, у відповідності до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про благоустрій населених пунктів», ухвали Львівської міської ради № 1024 від 15 вересня 2016 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради розпорядилась у термін до 17 квітня 2023 року усунути порушення, зазначені у цьому акті шляхом демонтажу відкритого літнього майданчика.

Позивач звернувся до Департаменту містобудування Управління архітектури та урбаністики із повідомленням про застосування принципу «мовчазної згоди» № 1/1904 від 19 квітня 2023 року, в якому зазначив, що його заяву було зареєстровано 22 листопада 2022 року, а тому відповідний дозвіл повинен бути наданий до 22 грудня 2022 року, проте на той момент жодної відповіді не було отримано. Таким чином, днем видачі дозволу-продовження дії паспорту згідно з заявою від 22 листопада 2022 року № 2-16927-2401 є 22 грудня 2022 року. Повідомив, що на законних підставах буде здійснювати свою господарську діяльність, в тому числі, з використанням літнього майданчика, що розташований відповідно до поданої заяви.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що за наслідками аналогічної бездіяльності щодо неприйняття на підставі поданих заяв одного з рішень, передбаченого чинним законодавством, позивач також звертався до Львівського окружного адміністративного суду, за наслідками чого було ухвалено рішення від 19 липня 2022 року у справі № 380/7811/22, яким позов було задоволено та яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 380/7811/22. Враховуючи бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача від 22 листопада 2022 року щодо продовження терміну дії Паспорта на встановлення відкритого літнього майданчика на пр.Свободи, 12 в м.Львові, таке не відповідає критеріям правомірності, а тому позов підлягає задоволенню. Як наслідок, підлягають задоволенню також і позовні вимоги щодо продовження термін дії вказаного відповідно до принципу мовчазної згоди.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21 травня 1997 року (далі - Закон № 280/97-ВР, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ст.11 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом сьомим ст.30 Закону № 280/97-ВР передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п.2 ч.1 ст.10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо (пункт перший та п`ятий ч.2 ст.10 Закону № 2807-IV).

До об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування: вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; прибудинкові території (пункти 1 та 2 ч.1 ст.13 Закону № 2807-IV).

Пунктом п`ятим ч.1 ст.16 Закону № 2807-IV передбачено, що на об`єктах благоустрою забороняється виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом.

Відповідно до ч.1, 4 ст.20 Закону № 2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Ухвалою Львівської міської ради від 21 квітня 2011 року № 376 затверджено Правила благоустрою м. Львова (далі - Правила № 376).

Згідно з п.1.1, 1.2 Правил благоустрою м. Львова, вказані Правила є нормативно-правовим актом, який встановлює порядок благоустрою та утримання об`єктів благоустрою м. Львова, визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою міста, які спрямовані на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини. Правила є обов`язковими для виконання на території м. Львова всіма органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, органами самоорганізації населення, посадовими особами міської ради, об`єднаннями громадян, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства.

Відповідно до п. 1.10 Правил № 376 наведені терміни, зокрема:

- відкритий літній майданчик стаціонарний або тимчасовий (щоденного демонтажу) пункт ресторанного господарства, який розташовується виключно біля стаціонарного закладу (ресторану, кафе, бару, їдальні) у теплий період року з 1 квітня по 1 листопада і не має закритого приміщення для тимчасового перебування людей;

- самочинне встановлення (малої архітектурної форми, відкритого літнього майданчика, засобу зовнішньої реклами) це встановлення малої архітектурної форми, відкритого літнього майданчика, засобу зовнішньої реклами, дозвіл на встановлення яких не видавався або закінчився і не був продовжений у передбачені терміни або був скасований у встановленому порядку.

Згідно із п.14.1 Правил № 376 дозвіл на тимчасове порушення благоустрою при виконанні робіт видає відповідна районна адміністрація на підставі укладеного договору між виконавцем робіт та уповноваженими комунальними підприємствами, переліченими у додатку 2 до цих Правил.

При цьому, у відповідності до п.8 ч.1 ст.21 Закону № 2807-VI та 2.3.8 Правил № 376 інші майданчики є елементами благоустрою.

Відповідно до п.2.4.2. Правил № 376 благоустрій об`єктів на територіях житлової, виробничої, громадської та садибної забудови здійснюється з врахуванням вимог використання цієї території відповідно до затвердженої містобудівної документації, генерального плану м. Львова, цих Правил, а також встановлених державних стандартів, норм і правил.

Згідно з п.3.1.3 Правил № 376 утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та ділянок, що перебувають у приватній власності громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд здійснює власник або балансоутримувач цього будинку, або підприємство, установа, організаціє, з якими балансоутримувач укладе відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій. Роботи, пов`язані з переплануванням території, посадкою або знесенням зелених насаджень тощо, проводяться відповідно до погоджених у встановленому порядку проектів.

Відповідно до п.1, 5 ч.1 ст.16 Закону № 2807-IV на об`єктах благоустрою забороняється: 1) виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом; 5) самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Набуття дозволів на розміщення літніх майданчиків біля стаціонарних закладів ресторанного господарства регламентовано Порядком отримання дозволів на встановлення літніх майданчиків у м. Львові біля об`єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності, затвердженим ухвалою Львівської міської ради від 05 березня 2009 року за № 2452 (був чинний на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 2452).

Як передбачено п.1.3 цього Порядку № 2452, паспорти відкритих літніх майданчиків видає управління архітектури департаменту містобудування на підставі позитивних висновків комісії з видачі паспортів відкритих літніх майданчиків (надалі комісія), склад якої затверджується ухвалою міської ради.

Пункт 2.1. Порядку № 2452 передбачає, що для отримання дозволу на встановлення відкритого літнього майданчика суб`єкт господарювання (надалі заявник) подає до управління «Дозвільний офіс» письмову заяву встановленої форми, у якій зазначає бажане місце та термін розміщення, функціональне призначення і характеристику об`єкта.

Відповідно до п.2.2. Порядку № 2452 адміністратор управління «Дозвільний офіс» наступного робочого дня після отримання вхідного пакета документів передає його в управління архітектури департаменту містобудування.

Згідно з п.2.3. Порядку № 2452 за наявності документів, передбачених у пункті 2.1 цього Порядку, управління архітектури департаменту містобудування виносить питання на розгляд комісії, за результатами розгляду якої протягом 7 робочих днів: У разі позитивного вирішення питання: 1) готує висновки про можливість встановлення літнього майданчика; 2) виготовляє план прив`язки літнього майданчика (без території шириною 1 м за периметром для його обслуговування. При цьому згадана територія закріпляється за власником для її прибирання та утримання у належному санітарному стані); 3) надає архітектурно-художні вимоги щодо естетичного оформлення майданчика для виготовлення проекту літнього майданчика ліцензованою проектною організацією. У разі розміщення літнього майданчика у межах історичного ареалу міста архітектурно-художніми вимогами ставиться умова про необхідність погодження проекту з управлінням охорони історичного середовища. Пакет документів, виготовлений управлінням архітектури департаменту містобудування, передається адміністратору управління «Дозвільний офіс», який наступного робочого дня після їх отримання повідомляє заявника про місце і час видачі.

У разі негативного вирішення питання надає заявникові аргументовану відмову у дозволі на розміщення літнього майданчика та повертає всі подані заявником документи до управління «Дозвільний офіс». Після усунення підстав, які стали причиною для відмови у дозволі на розміщення літнього майданчика, заявник має право повторно звернутися за отриманням дозволу (п.п. 2.3.2 п. 2.3 Порядку № 2452).

Згідно з п.2.4 Порядку № 2452 виключними підставами для відмови у наданні дозволу на влаштування літнього майданчика є:

2.4.1. Розміщення літнього майданчика на: 1) пішохідних доріжках, тротуарах та алеях, якщо це перешкоджає вільному руху пішоходів (при влаштуванні літнього майданчика на тротуарі його прохідна ширина повинна залишатися не меншою ніж 1,5 м); 2) проїжджій частині вулиць і доріг; 3) зелених насадженнях.

2.4.2. Загроза безпеці людей у разі влаштування літнього майданчика.

2.4.3. Відсутність або невідповідність законодавству одного з документів для отримання дозволу на розміщення літнього майданчика, зазначених у пункті 2.1 цього Порядку.

Як передбачено у п.2.5 Порядку № 2452 після розгляду комісією та отримання архітектурно-художніх вимог управління архітектури департаменту містобудування заявник через ліцензовану проектну організацію розробляє проект літнього майданчика.

У відповідності до п.2.6 Порядку № 2452 виконаний та попередньо узгоджений відповідно до архітектурно-художніх вимог проект заявник подає до управління Дозвільний офіс. У разі встановлення літнього майданчика у межах історичного ареалу до проекту додається погодження управління охорони історичного середовища.

Відповідно до п.2.8 Порядку № 2452 Управління архітектури департаменту містобудування протягом 10-ти робочих днів забезпечує: перевірку проекту літнього майданчика на відповідність архітектурно-художнім вимогам; підготовку висновку про погодження проекту; підготовку наказу начальника управління архітектури департаменту містобудування про надання дозволу на встановлення відкритого літнього майданчика.

Пункт 2.15 Порядку № 2452 передбачає, що загальний термін підготовки паспорта літнього майданчика не повинен перевищувати одного місяця з дня подання заяви суб`єктом підприємницької діяльності.

Враховуючи зазначені норми Положення, суд першої інстанції правильно зазначив, що Управлінням архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради видано позивачу паспорт відкритого літнього майданчика біля об`єкту ресторанного господарства № 306-2020-Г від 27 листопада 2020 року за адресою м.Львів, пр.Свободи, 12 з терміном дії паспорту з 01 квітня 2021 року до 31 жовтня 2021 року.

При цьому, з метою продовження терміну розташування вказаного відкритого літнього майданчика позивач 22 листопада 2022 року звернувся із відповідною заявою до відповідача.

Проте Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, отримавши пакет документів для продовження терміну розташування відкритого літнього майданчика, всупереч Порядку № 2452, не розглянуло у встановлений законодавством строк питання щодо продовження терміну розташування відкритого літнього майданчика.

У матеріалах справи відсутнє, і таке не надано відповідачем, як суду першої, так і апеляційної інстанції, рішення про відмову у продовженні терміну дії Паспорта на встановлення відкритого літнього майданчика.

Також, на звернення представника позивача із адвокатськими запитами № 17/03/2023-1 та № 17/03/2023-2 від 17 березня 2023 року, в яких просила надати інформацію щодо стану розгляду заяви позивача про продовження терміну розташування відкритого літнього майданчика зареєстрованої 22 листопада 2022 року за № 2-16927-2401, відповідач жодної відповіді не надав.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року № 2806-IV (далі - Закон № 2806-IV), принцип мовчазної згоди - це принцип, згідно з яким суб`єкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Механізм застосування принципу мовчазної згоди визначений ч.6 ст.4-1 Закону № 2806-IV, згідно з яким, у разі якщо у встановлений законом строк суб`єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Згідно з ч.5 ст.4-1 Закону № 2806-IV підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди» від 27 січня 2010 року № 77 передбачає, що у разі ненадання у визначений законом строк суб`єкту господарювання документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі суб`єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру через 10 робочих днів з дня закінчення строку, встановленого для видачі документа дозвільного характеру або прийняття рішення про відмову в його видачі, на підставі копії опису прийнятих документів з відміткою про дату їх прийняття.

Колегія суддів зазначає, що передумовою для виникнення в підприємства права застосувати принцип «мовчазної згоди» є факт бездіяльності дозвільного органу, а також наявність таких умов: 1) надання підприємством усіх визначених законом документів для одержання дозволу; 2) закінчення строку розгляду наданих документів (10 робочих днів із дня подання заяви); 3) відсутність відповіді суб`єкта владних повноважень по суті поданої заяви. При цьому, за умови подання суб`єктом господарювання повного пакету документів, у нього виникає право на застосування принципу мовчазної згоди.

Подібна правова позиція щодо застосування принципу «мовчазної згоди» викладена у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 826/11460/17, від 10.01.2019 у справі № 813/3145/16, від 13.02.2019 у справі № 826/16335/17, від 21.03.2019 у справі № 817/498/17, від 16.05.2019 у справі № 818/600/17, від 21.08.2019 у справі № 826/25865/15, від 03.04.2020 у справі № 640/21505/18, від 14.07.2021 у справі № П/811/137/18, від 27.09.2021 у справі № 380/8727/20, від 30.09.2021 у справі № 489/2627/16-а, від 22.10.2021 у справі № 826/11256/18, від 09.11.2021 у справі № 823/2592/18, від 23.11.2021 у справі № 580/704/21.

19 квітня 2023 року ТОВ «Віденська кав`ярня» звернулося до Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради з повідомленням про застосування принципу «мовчазної згоди», проте відповідач не відреагував на зазначене повідомлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу не було надано у визначений законом строк документа дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, які стосуються продовження терміну розташування відкритого літнього майданчика за адресою м.Львів, пр.Свободи, 12, позивач, з урахуванням встановлених обставин та викладених норм, набув право на продовження терміну дії Паспорта на встановлення вказаного майданчика відповідно до принципу мовчазної згоди.

Колегія суддів вважає, що порушення дозвільної процедури органом місцевого самоврядуванням є порушенням конституційного принципу належного урядування, що знайшов закріплення, зокрема у статті 6 (органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України), статті 8 (в Україні визнається і діє принцип верховенства права), статті 19 (органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України) Конституції України.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідачем добровільно, 19 жовтня 2023 року виконано рішення суду у цій справі в частині продовження терміну дії Паспорта на встановлення відкритого літнього майданчика ТОВ «Віденська кав`ярня» на просп. Свободи, 12 в м. Львові відповідно до принципу мовчазної згоди.

Щодо покликання скаржника на те, що судом не приймались до уваги та не досліджувались обставини, які мають значення для продовження терміну дії Паспорта на розміщення відкритого літнього майданчика, у справі №380/9773/21 за позовом ТОВ «Віденська кав`ярня» до Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування припису №0004-вих-41813 від 20 травня 2021 року, то цей спір стосується скасування припису, згідно з яким позивача зобов`язано демонтувати влаштовані огороджуючі та світлопрозорі конструкцій на терасі будівлі на пр. Свободи, 12 у м. Львові - пам`ятки архітектури місцевого значення охоронний № 5264-Лв, згідно з наказом Міністерства культури та інформаційної політики України «Про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» від 18 січня 2021 року №14, як такі, що влаштовувалися за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів i передбачених Законом дозволів, негативно позначаються на стані пам`ятки (створюють загрозу знищення, руйнування, пошкодження, спотворення пам`ятки); вжити заходів із приведення тераси будівлі до попереднього стану та у відповідності до вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача від 22 листопада 2022 року щодо продовження терміну дії Паспорта на встановлення відкритого літнього майданчика на пр.Свободи, 12 в м.Львові, не відповідає критеріям правомірності, передбачених п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а, відтак, підлягають задоволенню також і позовні вимоги щодо продовження термін дії вказаного відповідно до принципу мовчазної згоди.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі № 380/8290/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 22 грудня 2023 року.