Справа № 140/22774/23
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/22774/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160 (далі картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів).

Позов обґрунтований тим, що 20 червня 2023 року позивач здійснювала митне оформлення в режимі імпорту товарів електрогенераторних установок та декларантом було оформлено та подано до Волинської митниці митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA93U4 від 20 червня 2023 року (далі також митна декларація), в графі 33 якої задекларовано код товару УКТ ЗЕД - 85021200, а в графі 36 застосовано преференцію за кодом 203, що звільняє імпортовані товари від сплати ввізного мита та податку на додану вартість (ПДВ). Однак Волинською митницею винесено картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160 з причин неможливості звільнення від сплати митних платежів за кодом 203: постановою Кабінету Міністрів України від 19 травня 2023 року №501 Про відновлення дії постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. №1340 (далі Постанова №501) відновлено дію постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1340 Про внесення змін до переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезенням яких на митну територію України та/або операції з постачанням яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита (далі Постанова №1340), проте задекларовані товари за назвою та кодом згідно з УКТ ЗЕД не відповідають переліку товарів, затвердженому Постановою №1340, тому неправомірне застосування преференції (рядок 36 митної декларації) призвело до невідповідності в заповненні графи 47 митної декларації.

Позивач не погоджується із висновками митного органу при прийнятті картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів та покликається на Класифікатор звільнення від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року №1011 (в редакції, що діяла на момент подання митної декларації), яким установлено застосування преференції за кодом 203 тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), до товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів, медичного обладнання), що ввозяться на митну територію України та необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19); такі товари звільняються від сплати ввізного мита на підставі пункту 9-15 розділу XXI Митного кодексу України (далі МК України) та від сплати ПДВ на підставі пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (далі ПК України). Карантин на момент подання митної декларації діяв на території України.

Перелік товарів, які тимчасово, на період дії карантину, звільняються від оподаткування ПДВ та від сплати ввізного мита, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 року №224 (далі Постанова №224, зі змінами); у розділі Інші вказано товарну позицію 8502 Електрогенераторні установки. Віднесення декларантом імпортованого товару під час дії карантину за митною декларацією №23UA93U4 від 20 червня 2023 року до товарної позиції 8502 Волинською митницею під сумнів не бралось, рішення про визначення коду товару не виносилось.

З урахуванням наведеного позивач вважає, що оскільки на територію України імпортовано товар за товарною позицією 8502, який відноситься до переліку товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування ПДВ та від сплати ввізного мита в період дії карантину, (тобто до 30 червня 2023 року) на підставі пункту 9-15 розділу XXI МК України, пункту 71 підрозділу 2 розділу XX ПК України, то у Волинської митниці не було правових підстав для прийняття картки відмови у митному оформленні (випуску) товару за вказаною митною декларацією.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити, зазначивши, що згідно з митною декларацією №23UA93U4 від 20 червня 2023 року декларантом заявлено пільгу за кодом 203 до товару Електрогенераторні установки. Законом України від 13 грудня 2022 року №2837-IX Про внесення зміни до розділу ХХІ Прикінцеві та перехідні положення Митного кодексу України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України (набрав чинності 04 січня 2023 року) розділ ХХІ Прикінцеві та перехідні положення МК України доповнено пунктами 9-21, 9-22, 9-23. Так за змістом пункту 9-21 тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, але не більше ніж до 01 травня 2023 року, звільняються від оподаткування ввізним митом товари, що ввозяться на митну територію України для вільного обігу підприємствами або громадянами, у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, що класифікуються за кодами згідно з УКТ ЗЕД, зокрема, 8502 (електрогенераторні установки). У зв`язку із такими законодавчими змінами наказом Міністерства фінансів України від 30 грудня 2022 року №482 Про затвердження змін до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України (далі - Наказ №482) внесено зміни до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України (затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року №1011). Згідно із цими змінами розділ І Загальний (Імпорт) Класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України доповнено новими позиціями та передбачено застосування таких кодів пільг зі сплати митних платежів: 231, 232, 233 на підставі пунктів 9-21, 9-22, 9-23 розділу ХХІ МК України. Зокрема, у разі оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами та громадянами відповідно до пункту 9-21 розділу XXI Перехідні положення МК України та пункту 87 підрозділу 2 розділу XX ПК України необхідно зазначати код пільги зі сплати митних платежів 231. Застосування коду пільги 203 не поширюється на товари, що ввозяться на митну територію України на зазначених умовах.

Відповідач також зауважив, що відповідно до Закону №2837-IX пільги щодо звільнення від оподаткування ввізним митом товарів, що ввозяться на митну територію України для вільного обігу підприємствами або громадянами, у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, що класифікуються за такими кодами згідно з УКТ ЗЕД 8502, діяли лише до 01 травня 2023 року. Зазначені товари підпадають під дію вказаного Закону, а не під дію Постанови №1340, що з 20 травня 2023 року була відновлена Постановою №501 на період до останнього дня місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для суб`єктів господарювання, які до 01 квітня 2023 року повністю або частково здійснили попередню оплату згідно з укладеними договорами, за якими ввозяться товари, вказані у зазначеній постанові (за умови документального підтвердження від банку здійснення таким суб`єктом господарювання попередньої оплати).

Відповідач вважає, що картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законною, що виключає можливість її скасування.

У відповіді на відзив позивач заперечив доводи відповідача та зауважив, що посилання у відзиві як на підставу прийняття оскаржуваного рішення на Закон №2837-ІХ є протиправним та маніпулятивним, адже положення цього Закону стосуються застосуванню преференцій 231, 232, 233 та 234, а не преференції з кодом 203, зазначеної декларантом в митній декларації №23UA93U4 від 20 червня 2023 року та яка передбачена Класифікатором звільнення від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України (зі змінами) на підставі пункту 9-15 розділу XXI МК України та пункту 71 підрозділу 2 розділу XX ПК України, в редакції що діяла на момент митного оформлення товару.

Позивач наголосив, що задекларовані товари за назвою Електрогенераторні установки та кодом 8502 згідно з УКТ ЗЕД відповідають затвердженому Постановою №224 переліку товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування ПДВ та від сплати ввізного мита (зі змінами), що був чинним до 01 липня 2023 року (до втрати чинності Постановою №224). Постанова №1340, на яку, як на підставу прийняття оскаржуваної картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів та у відзиві на позовну заяву покликається відповідач, внесено зміни у перелік товарів, але ця постанова не стосувалась товарної позиції 8502.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.

20 червня 2023 року з метою митного оформлення в режимі імпорту товарів Електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), потужністю понад 75 кВ/А, але не більше як 375 Кв/А: Генератор дизельний GenPower GNT 85 ОТО SK, нові - 2 штуки, максимальна потужність 85 Кв/А, напруга 220/400В, частота 50 Гц. Генератор дизельний GenPower GNT 175 ОТО SK, новий - 1 шт., максимальна потужність 175 Кв/А, напруга 220/400В, частота 50 Гц декларантом в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ №23UA93U4, в графі 33 якої вказано код товару згідно з УКТ ЗЕД - 85021200, а в графі 36 - преференцію за кодом 203 щодо звільнення товару від сплати ввізного мита та ПДВ.

Волинська митниця прийняла картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160 у зв`язку із неможливістю застосування звільнення від сплати митних платежів за кодом 203. Постановою №501 відновлено дію Постанови №1340, але задекларовані товари за назвою та кодом згідно з УКТ ЗЕД не відповідають переліку товарів, затвердженому Постановою №1340. Виявлено неправомірне застосування преференції у графі 36 підрозділу 1,3; невідповідність в заповненні графи 47 митної декларації, що суперечить вимогам розділу II наказу Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, Постанови №450. Одночасно роз`яснено, виконання яких вимог робить можливим прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: необхідно привести графи 36, 47 митної декларації у відповідність до законодавства України та вимог наказу Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, Постанови №450.

Картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160 є предметом оскарження у цьому спорі.

Спірні правовідносини врегульовані МК України, яким визначено засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Як установлено частиною п`ятою статті 255 МК України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

За приписами частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно з частиною восьмою статті 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) назва країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі надання забезпечення сплати митних платежів); 7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови; 8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України; 9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу; 10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Частиною дев`ятою статті 264 МК України заборонено митному органу відмовляти у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Згідно з частиною десятою статті 264 МК України відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною одинадцятою названої статті передбачено, що митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина дванадцята статті 264 МК України).

З наведених вище положень МК України слідує, що відомості про нарахування митних платежів є обов`язковими реквізитами митної декларації. Відсутність усіх відомостей (реквізитів) у митній декларації є підставою для відмови у прийнятті митної декларації.

Законом України від 19 жовтня 2022 року №2697-IX Про Митний тариф України (набрав чинності 01 січня 2023 року) встановлено Митний тариф України (групи 01-49; групи 50-97), зокрема, до товарної позиції 8502 Електрогенераторні установки та обертові електричні перетворювачі включено електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) потужністю понад 75 кВ·А, але не більш як 375 кВ·А, інші (код згідно з УКТ ЗЕД ); ставка мита повна, пільгова 5%.

Законом №2837-IX (чинний з 03 січня 2023 року) розділу XXI МК України доповнено пунктом 9-21 такого змісту: 9-21. Тимчасово, на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №2102-IX, але не більше ніж до 1 травня 2023 року, звільняються від оподаткування ввізним митом товари, що ввозяться на митну територію України для вільного обігу підприємствами або громадянами, у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, що класифікуються за такими кодами згідно з УКТ ЗЕД:

2710 19 93 00, 3914 00 00 00, 7020 00 80 00, 7225 11 00 00, 7325 10 00 00, 7605 11 00 00, 7607 (тільки для промислового використання), 8407 90 10 00, 8407 90 80 00, 8407 90 90 00, 8408 90 41 00, 8408 90 43 00, 8408 90 45 00, 8408 90 47 00, 8408 90 61 00, 8408 90 65 00, 8408 90 67 00, 8408 90 81 00, 8408 90 85 90, 8408 90 89 90, 8421 21 00 00, 8421 99 90 00, 8481 80 59 00, 8501 61 80 90, 8501 62 00 90, 8501 63 00 90, 8501 64 00 00, 8502 (електрогенераторні установки), 8503 00, 8504 (трансформатори, частини трансформаторів, інвертори, крім 8504 21 00 00, 8504 22 10 00, 8504 22 90 00, 8504 23 00 00, 8504 31 21 00, 8504 31 29 00, 8504 31 80 00, 8504 32 00 90, 8504 50 95 90, та товарів цивільної авіації), 8507 20 (крім товарів цивільної авіації), 8507 30, 8507 40 00 00, 8507 50 00 00, 8507 60 00 00, 8507 80 00 00, 8507 90 (крім товарів цивільної авіації), 8517 62 00 00, 8517 69 90 00, 8517 70 00 90, 8535, 8536, 8537, 8546, 8547 90 00 00, 9014 80 00 00, 9025 19 80 98.

Законом України від 02 травня 2023 року №3069-IX Про внесення змін до Митного кодексу України щодо приведення кодів УКТ ЗЕД у відповідність із Законом України Про Митний тариф України (чинний з 28 травня 2023 року) абзац другий пункту 9-21 викладено в такій редакції: 2710 19 93 00, 3914 00 00 00, 7020 00 80 00, 7225 11 00 00, 7325 10 00 00, 7605 11 00 00, 7607 (тільки для промислового використання), 8407 90 10 00, 8407 90 80 00, 8407 90 90 00, 8408 90 41 00, 8408 90 43 00, 8408 90 45 00, 8408 90 47 00, 8408 90 61 00, 8408 90 65 00, 8408 90 67 00, 8408 90 81 00, 8408 90 85 90, 8408 90 89 90, 8421 21 00 00, 8421 99 90 00, 8481 80 59 00, 8501 61 80 90, 8501 80 00 20 (тільки фотоелектричні генератори змінного струму потужністю понад 7,5 кВ·А, але не більш як 75 кВ·А), 8501 62 00 90, 8501 80 00 30, 8501 63 00 90, 8501 64 00 00, 8501 80 00 90, 8502 (електрогенераторні установки), 8503 00, 8504 (трансформатори, частини трансформаторів, інвертори, крім 8504 21 00 00, 8504 22 10 00, 8504 22 90 00, 8504 23 00 00, 8504 31 21 00, 8504 31 29 00, 8504 31 80 00, 8504 32 00 90, 8504 50 00 90 та товарів цивільної авіації), 8507 20 (крім товарів цивільної авіації), 8507 30, 8507 50 00 00, 8507 60 00 00, 8507 80 00 00, 8507 90 (крім товарів цивільної авіації), 8517 62 00 00, 8517 69 90 00, 8517 79 00 00, 8524 (тільки плоскі дисплейні модулі, які є частинами для товарів позиції 8517), 8535, 8536, 8537, 8546, 8547 90 00 00, 9014 80 00 00, 9025 19 00 90 (крім електронних термометрів та пірометрів, не об`єднаних з іншими приладами, та перетворювачів термоелектричних для вимірювання температури рідкого розплаву металів).

Також Законом України від 13 грудня 2022 року №2836-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо сприяння відновленню енергетичної інфраструктури України (набрав чинності 03 січня 2023 року) підрозділ 2 розділі XX Перехідні положення ПК України доповнено пунктом 87 такого змісту: 87. Тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №2102-IX, але не довше ніж до 1 травня 2023 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення, переміщення (пересилання) у міжнародних поштових та експрес-відправленнях на митну територію України у митному режимі імпорту товарів, визначених пунктом 9-21 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення Митного кодексу України..

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами було передбачено тимчасове (не довше ніж до 01 травня 2023 року) звільнення від оподаткування ввізним митом та ПДВ товарів, що ввозяться на митну територію України для вільного обігу підприємствами або громадянами, у тому числі переміщуються (пересилаються) на митну територію України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях, зокрема, за кодом УКТ ЗЕД 8502.

Положення Закону №2836-IX підлягали застосуванню у період з 03 січня 2023 року до 01 травня 2023 року. Митне ж оформлення товару за кодом УКТ ЗЕД 8502 за митною декларацією №23UA93U4 здійснювалося 02 червня 2023 року.

Приймаючи картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160 за митною декларацією №23UA93U4 від 20 червня 2023 року, Волинська митниця покликається не на Закон №2836-IX та Закон №2837-IX, а на Постанову №501 (чинна з 20 травня 2023 року).

Постановою №501 відновлено на період до останнього дня місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, дію постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. №1340 Про внесення змін до переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита (Офіційний вісник України, 2022 р., №97, ст. 6045) для суб`єктів господарювання, які до 01 квітня 2023 року повністю або частково здійснили попередню оплату згідно з укладеними договорами, за якими ввозяться товари, вказані у зазначеній постанові (за умови документального підтвердження від банку здійснення таким суб`єктом господарювання попередньої оплати).

Пунктом 1 Постанови №1340 було внесено зміни до переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2020 р. №224 (Офіційний вісник України, 2020 р., №26, ст. 971; 2022 р., №80, ст. 4864) - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2022 р. №1288.

Відповідно до пункту 2 Постанови №1340 вона набирає чинності з дня її опублікування та діє до 01 квітня 2023 року, але не пізніше останнього дня місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Фактично Постанова №1340 у часі діяла з 02 грудня 2022 року по 01 квітня 2023 року та з урахуванням Постанови №510 - з 20 травня 2023 року до 01 липня 2023 року. При цьому Постанова №501 містить застереження про те, що відновлення дії Постанови №1340 стосується суб`єктів господарювання, які до 01 квітня 2023 року повністю або частково здійснили попередню оплату згідно з укладеними договорами, за якими ввозяться товари, вказані у зазначеній постанові.

Разом з тим, Постановою №1340 зміни були внесені у підрозділ Інше розділу Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 Переліку товарів та позицію 8504 - Трансформатори (крім товарів цивільної авіації) замінено позицією 8504 - Трансформатори (крім товарів цивільної авіації), інвертори; одночасно доповнено підрозділ позиціями. Постанова №1340 не стосується позиції 8502.

Необхідно нагадати, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами), продовжено дію карантину на території України з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Сам же Перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита, був затверджений Постановою №224 (набрала чинності 21 березня 2020 року, припинила дію 01 липня 2023 року). У Переліку товарів (зі змінами) у розділі Інше передбачено товари згідно з кодом УКТ ЗЕД 8502 - Електрогенераторні установки.

Постанова №224 була прийнята відповідно до пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України та пункту 9-15 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення МК України.

Пунктом 9-15 розділу XXI Прикінцеві та перехідні положення МК України обумовлено, що тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від сплати ввізного мита товари (у тому числі лікарські засоби, медичні вироби, медичне обладнання), необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Отже, як бачимо, звільнення від оподаткування ПДВ та від сплати ввізного мита операцій з ввезення на митну територію України окремих товарів (серед них - електрогенераторні установки, код УКТ ЗЕД 8502) було передбачено як Законами №2836-IX, №2837-IХ шляхом внесення змін до ПК України та МК України на період воєнного стану (до 01 травня 2023 року), так і положеннями зазначених кодексів на період дії карантину (до 01 липня 2023 року; стосується переліку товарів, затвердженого Постановою №224, зі змінами).

На час митного оформлення товару за митною декларацією №23UA93U4 від 20 червня 2023 року Постанова №224, якою затверджено перелік товарів, які звільняються від оподаткування ПДВ та від сплати ввізного мита операцій з ввезення на митну територію України (у тому числі електрогенераторних установок, код УКТ ЗЕД 8502) була чинною.

Станом на 20 червня 2023 року відповідно до рядка 116 Класифікатора звільнення від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року №1011 (зі змінами), код пільги 203 застосовується на підставі пункту 9-15 розділ XXI МК України та пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України щодо товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів, медичного обладнання), що ввозяться на митну територію України та необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19).

У митній декларації №23UA93U4 від 20 червня 2023 року саме цей код пільги і був застосований згідно з чинним на цю дату Класифікатором звільнення від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України.

Картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 02 червня 2023 року №UA205100/2023/000160 не містить обґрунтування щодо неможливості застосування коду пільги 203 до імпортованого товару Електрогенераторні установки (код 8502 згідно з УКТ ЗЕД) на підставі пункту 9-15 розділ XXI МК України та пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України. При цьому, слушними є аргументи позивача про те, що відповідач визнав правильним віднесення декларантом імпортованого позивачем товару за митною декларацією №23UA93U4 від 20 червня 2023 року до товарної позиції 8502 Електрогенераторні установки, адже рішення про визначення коду товару митним органом прийняте не було.

Отже, за наведених обставин позивачем імпортовано товар за товарною позицією 8502 згідно з УКТ ЗЕД, який відноситься до переліку товарів (розділ Інше), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування ПДВ та від сплати ввізного мита (в період дії карантину, до 01 липня 2023 року), а тому оскаржувана картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160 є протиправною, винесена на підставі вибіркового застосування Волинською митницею законодавства України, а тому вона підлягає скасуванню.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору, витрати на правничу допомогу та у зв`язку із залученням перекладача.

За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справах №640/3098/20 та №160/6762/21 відповідно, від 18 серпня 2022 року у справі №540/2307/21.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір-доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2022 року у справі №520/6658/21).

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правової допомоги від 27 липня 2023 року №97/2, укладеного між адвокатом Таргонієм П.В. та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , акта виконаних робіт від 19 вересня 2023 року №2, детального опису робіт (наданих послуг) від 19 вересня 2023 року, рахунка від 23 серпня 2023 року №7 на суму 7000,00 грн, платіжної інструкції від 23 серпня 2023 року №59 про сплату послуг, у тому числі згідно з рахунком від 23 серпня 2023 року №7 (а.с.97).

Вказані документи стосуються надання правничої допомоги щодо оскарження картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160.

Відповідач у відзиві на позов заперечив щодо відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, які у розмірі 7000,00 грн є надмірними та на момент подання відзиву не підтверджені документально.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд зазначає, що окремі види послуг, наведені у детальному описі робіт (наданих послуг), не є видами правової допомоги та не можуть бути відшкодовані (як-от укладення договору про надання правничої допомоги, формування адвокатського досьє, підготовка детального опису робіт).

В той же час, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження), значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг (відповідь на відзив дублює доводи позову, а за змістом детального опису на підготовку відповіді на відзив затрачено 4 год, тобто стільки ж як і на підготовку позовної заяви), виходячи із принципів обґрунтованості їх розміру, зважаючи на зазначення в детальному описі наданих послуг окремих дій, які не є видами правової допомоги, заперечення відповідача щодо обґрунтованості розміру правничої допомоги, суд дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про відшкодування витрат, пов`язаних із перекладом на українську мову документів, складених іноземною, суд керується приписами частин п`ятої - восьмої статті 137 КАС України, згідно з якими розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №160/7049/19, які полягають у такому.

Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на переклад документів позивачем надано рахунок-акт від 28 липня 2023 року №28/07/23/03 про послуги письмового перекладу з англійської та турецької мов на українську на суму 1900,00 грн, платіжний документ від 31 липня 2023 року про сплату коштів позивачем на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 6200,00 грн, у томі числі згідно з рахунком від 28 липня 2023 року №28/07/23/03.

Відповідач у відзиві на позов заперечив про стягнення зазначених витрат, покликаючись на те, що з наданих документів неможливо встановити, які документи підлягали перекладу.

Суд, оцінюючи надані докази на підтвердження витрат на залучення перекладача, виходить із того, що із зазначених вище документів неможливо встановити, що витрати у сумі 1900,00 грн стосуються послуг перекладу у цій справі, оскільки рахунок-акт від 28 липня 2023 року №28/07/23/03 не містить відомостей для ідентифікації послуг у зв`язку із оскарженням саме картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160. Крім того, на жодний із документів іноземною мовою, долучених до позовної заяви з перекладом на українську мову, відсутнє покликання у позовній заяві, відповіді на відзив як на доказ для вирішення спору у цій справі. Тобто, доцільність перекладу документів, які подавалися до митного оформлення, у цілях вирішення цього спору позивачем не обґрунтована. Тому суд вважає, що такі витрати не доведені, а тому не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 14 серпня 2023 року №90.

Таким чином, оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 6184,00 грн (2684,00 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору; 3500,00 грн - витрати на правничу допомогу).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправною та скасування картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Волинської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 червня 2023 року №UA205100/2023/000160.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 6184,00 (шість тисяч сто вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук