Справа № 640/11172/22
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року справа №640/11172/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

21.07.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києві звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправними щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати пенсію державного службовця з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця №13-091 від 20.11.2019 року та №13-092 від 20.11.2019 року починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 27.11.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця №13-091 від 20.11.2019 та №13-092 від 20.11.2019 року починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 27.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2020 року у справі № 640/5037/20 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2019 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. На підставі вищевикладеного відповідач призначив пенсію державного службовця, однак при цьому не взяв до уваги довідки про заробітну плату державного службовця № 13-091 від 20.11.2019 року та № 13-092 від 20.11.2019 року, розрахувавши пенсію у розмірі 0 гривень та встановивши доплату у сумі 1638 гривні. Не погоджуючись з такими діями відповідача було неодноразове звернення від 26.03.2021 року, де відповідач надав відповідь 29.04.2021 року про те, що все виконано по рішенню суду и виплата заборгованості по пенсії буде виплачена згодом. Позивач непогоджуючись з діями відповідача звернувся до суду з даним позовом до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2022 (суддя Добрянська Я.І.) відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

08.11.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 07.09.2023 №03-19/25634/23 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи № 640/11172/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/11172/22 передано 14.11.2023 на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 адміністративну справу № 640/11172/22 прийнято до провадження та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, яку отримано відповідачем у системі «Електронний суд» 19.11.23 об 14:33 відповідно, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав зазначених у письмовому відзиві на позовну заяву та зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", з 01.12.2015 встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, у зв`язку із прийняттям вказаної постанови пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" був виключений, а 5 змінений. При цьому, Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" не були визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям. З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством, чинним станом до внесення змін від 28.12.2014, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , який виданий Московським РУГУ МВС України 27.10.2001.

У зв`язку із досягненням 59-річного віку, 27.11.2019 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До вказаної заяви нею було подано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, подання, трудову книжку, довідку про складові заробітної плати, довідку про складові заробітної плати, наказ ГУ ДФС у м. Києві, довідку із СПОВ про заробітну плату.

Рішенням від 03.12.2019 № 69 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 30.01.2020 №2600-0314-8/6191 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві позивачці повідомило, що згідно записів трудової книжки з 26.03.1997 по 23.10.1997 позивачка працювала в Державній фіскальній службі України Головному управлінні ДФС у м. Києві, з 01.09.1997 їй було присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби, що не належить до посад, віднесених до категорій державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 № 3723-XII. Тому для зарахування періоду роботи з 26.03.1997 по 23.10.2019 до категорії державної служби немає підстав. У листі також вказано, що позивачка з 01.05.2016 не перебувала на державній службі.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні з 27.11.2019 ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII шляхом зарахування до стажу державної служби періоди роботи в податковій службі з 26.03.1997 по 23.10.2019;

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2019 № 69 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України м. Києва повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2019 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду;

- в іншій частині позову відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код: 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять гривень сорок копійок) грн. 40 коп. Рішення суду набрало законної сили 26.01.2021.

На виконання рішення суду відповідачем з 27.11.2019 призначено позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позивач зазначає, що під час призначення пенсії відповідачем протиправно не було взято до уваги довідки про заробітну плату державного службовця №13-091 від 20.11.2019 та № 13-092 від 20.11.2019, та розраховано пенсію у розмірі 0 гривень та встановлено доплату у сумі 1638 гривні.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулася 26.03.2021 року до відповідача з відповідними запитами щодо нарахування та виплати пенсії, де відповідач надав відповідь 29.04.2021 про те, що все виконано за рішенням суду і виплата заборгованості по пенсії буде виплачена згодом.

Також 17.05.2021 року позивач звернулась до Пенсійного фонду України, 17.06.2021 року Пенсійний фонд України листом зазначив, що судом не розглядалось питання щодо врахування довідок при призначенні пенсії.

08.07.2021 року представник позивача звернувся до відповідача з проханням надати роз`яснення, як призначалась пенсія позивачеві на підставі рішення суду.

18.08.2022 року відповідач надав роз`яснення де зазначив, що на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва була призначена пенсія позивачеві державного службовця, оскільки розмір пенсії державного службовця розраховується лише на підставі довідок про заробітну плату державного службовця. Оскільки судом не було зобов`язано їх враховувати, то розмір пенсії позивача склав 0 гривень, однак відповідач відповідно до Конституції України не має право платити пенсію нижчою ніж мінімальна пенсія за віком, тому він встановив доплату у розмірі 1638гривень.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо невиплати пенсії з урахуванням довідок, які надано до територіального управління Пенсійного фонду, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Суд враховує у даній справі висновки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 у справі №640/5037/20, у якому встановлено, що ОСОБА_1 в період з 26.03.1997 по 23.10.2019 року працювала на різних посадах в податковій службі, які підпадають під категорію посад державних службовців, визначену статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

На момент звернення позивача із заявою до ГУ ПФУ в м. Києві про призначення пенсії за віком, у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», мала вислугу державного службовця понад 20 років, що давало їй право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та враховуючи положення ст. 544, ст. 569, ст. 588 Митного кодексу України від 04 липня 2013 року №405-VIІ посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податковій службі зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно, до вищезазначеного рішенням суду, яким встановлено порушене право позивача на врахування до її стажу державної служби періоду роботи в податковій службі з 26.03.1997 по 23.10.2019 року та право на призначення пенсії за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ та пункту 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII відповідно до заяви позивача.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2020 у справі №640/5037/20, набрало законної сили 26.01.2021.

Частиною 4 статті 78 КАС України зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому, суд не вбачає необхідності доведення встановленого в рішенні суду від 25.11.2020 у справі №640/5037/20 права позивача на пенсію державного службовця.

Спірним у справі відповідно є не врахування Пенсійним фондом довідок Головного управління ДПС у м. Києві від №13-091 від 20.11.2019 та №13-092 від 20.11.2019, які містять складові заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 .

У силу вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-VIII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За частиною 1 статті 40 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Статтею 41 Закону №1058-ІV визначено суми виплат (доходу), які враховуються до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За згаданою вище статтею 37 Закону №3723-VIII визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, пунктом 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 №622, передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 622, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 622, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Пунктом 6 Порядку №622 установлено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Відтак, постанова №622 визначає, що під час подання заяви про призначення пенсії державного службовця до заяви додаються довідки встановленої форми та зразка, які є невід`ємною частиною заяви особи та такі довідки відповідно містять складові заробітної плати для призначення пенсії особі.

Суд звертає увагу, що, особам, які мають право на пенсію державного службовця, пенсія призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права на неї. При цьому, розмір пенсії обраховується органами Пенсійного фонду, зокрема, на підставі довідок, виданих за встановленою формою уповноваженим державним органом, в якому працювала особа, або його правонаступником.

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048 (далі - Постанова № 1-3), зокрема: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Зокрема, затверджена форма довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) не містить відомості про інші виплати, аніж вказані вище. Водночас така довідка має містити відомості про обсяг стажу державної служби у кількості років, розмір відсотку надбавки за вислугу років.

При цьому, у примітках до довідки зазначено, що: для державних службовців, які на час звернення за призначенням пенсії працюють на посадах державної служби, зазначаються дані про встановлений особі посадовий оклад, надбавку за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби.

Для осіб, які на час звернення за призначенням пенсії не займають посад державної служби, зазначаються посадовий оклад працюючого на відповідній посаді державного службовця, надбавка за відповідний ранг державного службовця та надбавка за вислугу років у відсотках посадового окладу (з урахуванням стажу державної служби особи, яка звертається за призначенням пенсії).

Для осіб, які працювали в органі, який на момент звернення за призначенням пенсії ліквідований, а також у разі перейменування (відсутності) посади у відповідному державному органі, зазначаються посадовий оклад та ранг за прирівняною посадою, надбавка за вислугу років у відсотках (з урахуванням стажу державної служби особи, яка звертається за призначенням пенсії).

Затверджена форма довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) містить в собі відомості що надбавки, премії та інші виплати за період служби особи.

Та в примітках щодо обрахування надбавок, премій та інших виплат зазначено, що для державних службовців, які працюють на момент звернення за призначенням пенсії на посадах державної служби (в тому числі для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців):

надбавки, місячні премії, виплати за додаткове навантаження зазначаються в місяці їх нарахування в сумах, що нараховані. За період, коли державний службовець перебував у відпустці, відрядженні чи на лікарняному, ці виплати зазначаються в довідці, виходячи із середнього розміру заробітної плати за такі періоди в місяці, за який проводиться відповідна оплата. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

матеріальна допомога, премії (крім місячної) зазначаються в повній сумі в місяці виплати (починаючи з травня 2016 року) з поясненням щодо виду виплати та періоду, за який нараховані.

З наявних у справі матеріалів суд встановив, що позивачем було подано до Пенсійного органу довідку Головного управління ДПС у м. Києві від 20.11.2019 за №13-091про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) видана позивачу про те, що вона працювала в ГУ ДФС у м. Києві та була звільнена з посади начальника відділу, станом на 23.10.2019 року складові заробітної плати відповідно до посади начальника відділу становлять:

Посадовий оклад 6480,00 грн.;

Надбавка за спеціальне звання (радник митної справи ІІ рангу) 600,00 грн.;

Надбавка за вислугу років 50 % (стаж державної служби 22 років) 3240,00 грн.

Усього 10320 грн.

В даній довідці також вказано, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плат за жовтень місяць 2019 рік.

Також подано довідку Головного управління ДПС у м. Києві від 20.11.2019 за №13-092 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видана позивачу для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про державну службу» пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» про те, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат за період з 01.05.2016 по 23.10.2019 становили:

Надбавка за інтенсивність праці 2016 2018 « 0», а за січень, березень -серпень 2019 щомісячно становила 6480, а в лютому 2019 становила 5832,00 грн., жовтень 2019 становила 3770,18 грн на загальну суму 54962,18 грн.;

Надбавка за виконання особливо важливої роботи 0 грн.;

Надбавка за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю 0;

Виплати за додаткове навантаження 0;

Премія місячна за період з 2016 -2019 складає 321607,00 грн.;

Інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю 84944,72 грн.

Також вказано, що на всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плат за період з 01.05.2016 по 23.10.2019 рік.

Суд звертає увагу, що зауважень до вищезазначених довідок Головного управління ДПС у м. Києві від №13-091 від 20.11.2019 та №13-092 від 20.11.2019 відповідач не вказав, належних та достатніх доказів неврахування таких при призначенні пенсії позивачу державного службовця, до суду не надав.

Дії відповідача щодо не врахування довідок Головного управління ДПС у м. Києві від №13-091 від 20.11.2019 та №13-092 від 20.11.2019 під час призначення пенсії позивачу, що складені згідно постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, суд вважає неправомірними, вчиненими з порушенням норм діючого пенсійного законодавства та конституційного права особи на належну їй пенсію.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд доходить висновку про протиправність дій Пенсійного фонду щодо не врахування довідок Головного управління ДПС у м. Києві від №13-091 від 20.11.2019 та №13-092 від 20.11.2019 під час призначення перерахуванні позивачу пенсії державного службовця, не врахування вказаних в ній складових заробітної плати за посадою, на якій така перебувала на момент звільнення, як такі що відповідно впливають на розмір пенсії, такі обмеження прав позивача призводять до порушення конституційного права особи на отримання належного розміру пенсії державного службовця, що передбачена чинним законодавством та не може становити для особи необґрунтованих та безпідставних перешкод для її призначення та отримання.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Суд акцентує увагу на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова ВС України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи вищезазначене та встановлене, суд приходить до висновку, що дії відповідача є протиправними та такими що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та виходячи з меж заявлених позовних вимог, встановлених обставин у справі, системного аналізу положень законодавства України, а також доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця №13-091 від 20.11.2019 та №13-092 від 20.11.2019 року починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 27.11.2019

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72 та частин 1, 2, 5 статті 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати пенсію державного службовця з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця №13-091 від 20.11.2019 року та №13-092 від 20.11.2019 року починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 27.11.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію державного службовця з урахуванням довідок про заробітну плату державного службовця №13-091 від 20.11.2019 та №13-092 від 20.11.2019 року починаючи з моменту призначення пенсії, а саме з 27.11.2019.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.