Справа № 300/7286/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2023 р. справа № 300/7286/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, -
ФОП ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (надалі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.08.2023 №032435.
На думку позивача, постанова від 04.08.2023 №032435 винесена відповідачем без з`ясування усіх обставин справи, оскільки під час здійснення перевірки ним було повідомлено про втрату особистої карти водія, у зв`язку із чим облік режиму робочого часу та відпочинку водія здійснювався в ручному режимі. Вказані документи були пред`явлені відповідачу, що, на переконання ОСОБА_1 , свідчить про недопущення порушень ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 15.11.2023. Зазначає, оскільки особиста картка водія до цифрового тахографу є носієм інформації про дотримання водієм режиму праці та відпочинку, її відсутність під час державного контролю підтверджує порушення режиму праці та відпочинку водія колісного транспортного засобу. Водночас, посилання позивача на здійснення обліку режиму водіям в ручному режимі є безпідставними, оскільки вимоги Положення про робочий час і час відпочинку водії колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення. Також вказує, що на час проведення перевірки ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження втрати особистої картки водія. Із урахуванням викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
27.11.2023 судом отримано клопотання від позивача про розгляд справи із повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а відповідач заперечення щодо їх задоволення, встановив наступне.
На підставі графіку проведення рейдових перевірок відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області у період з 05.06.2023 по 11.06.2023 старшого державного інспектора Церковного А.Г. та старшого державного інспектора Заплітного А.В. було направлено для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), що підтверджується копіями відповідного щотижневого графіка і направлення (а.с. 44-45).
За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт водієм транспортного засобу марки DAF АТ 7578 та напівпричіпу SCHWARZ MULLER НОМЕР_1 під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів складено акт від 06.06.2023 №031589, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час здійснення міжнародних вантажних перевезень за маршрутом «Україна-Туреччина» у водія на момент перевірки відсутня особиста карта (а.с. 46).
Під час проведення перевірки ОСОБА_1 представникам контролюючого органу пояснено, що режим роботи та відпочинку водієм вівся в ручному режимі від руки, лист про відпочинок надав. При цьому вказав, що транспортний засіб рухається по території України до місяця стоянки, так як ним була загублена карта. Надалі маршрутом має слідувати інший водій (а.с 46-47).
13.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області із проханням направити матеріали справи по акту від 06.06.2023 №031589 до відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області, у зв`язку із негодою з порушеннями, зафіксованими у даному акті (а.с. 54).
У наданих під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт поясненнях ОСОБА_1 заперечує факт вивчення ним правопорушення, оскільки без особистої картки водія рухався вимушено, перетин кордону здійснювати не збирався, а рухався до місця найближчої стоянки (а.с. 56-57).
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Відділом державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 04.08.2023 №032435 (а.с. 58).
Не погоджуючись із зазначеною постановою відповідача, вважаючи її такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства та без наявності на те обґрунтованих підстав, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» (надалі Закон України №2344).
Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України №2344, на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.
Згідно із ст. 1 Закону України №2344, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (надалі - Порядок №1567).
Відповідно п. 2 Порядку №1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до п. 14 Порядку № 1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно із п. 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:
наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;
додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;
оснащення таксі справним таксометром;
відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;
додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;
наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;
додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;
виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);
виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Отже, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання вимог ст.ст. 53, 56, 57 і 59 Закону, додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
За змістом ст. 34 Закону України № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Так, підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» є зафіксований факт надання послуг при виконанні міжнародного перевезення вантажів за відсутності особистої картки водія.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.
У транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої тахографи (ч. 7 ст. 53 цього Закону).
Згідно із ч. 8 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Відтак, автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім цього, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб Укртрансбезпеки, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Відповідно до п. 1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 (надалі Інструкція №385), картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).
Окрім цього, 11.10.2005 набув чинності Закон України № 2819-IV від 07.09.2005 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)».
20.12.2010 набрала чинності Поправка № 6 до ЄУТР у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт - надання Бланка підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Отже, норми ЄУТР розмежовують такі документи як «реєстраційний листок» та «роздруківка».
Зокрема, ч. 8 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія - це тахокарти, які використовуються в аналоговому тахографі. У свою чергу, для цифрових тахографів не використовуються щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія; для цього приладу необхідно використовувати карту водія, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.
Сторонами не заперечується, що у транспортному засобі марки DAF АТ 7578 встановлено цифровий тахограф, який не використовує щоденні реєстраційні листки режимів праці та відпочинку водія, а використовує карту водія, роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія.
Так, в акті перевірки від 06.06.2023 зафіксовано порушення вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час здійснення міжнародних вантажних перевезень за маршрутом «Україна-Туреччина» у водія на момент перевірки відсутня особиста карта.
Разом із тим, у поясненнях до коментованого акту, ОСОБА_1 зазначено, що режим роботи та відпочинку фіксувався ним у ручному режимі, у зв`язку із втратою особистої картки (а.с. 46).
Пунктом 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Тобто, у разі несправності або пошкодження карти ОСОБА_1 повинен був здійснювати запис даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі.
Так, у матеріалах справи знаходиться здійснений ОСОБА_1 вручну запис даних про відпочинок та роботу (а.с. 52), водночас, на переконання суду, позивачем не доведено належними та допустимими доказами настання обставини, яка дозволяє здійснювати облік робочого часу водія в ручному режимі, а саме: втрату карти водія.
Так, відповідно до п. 4.1 Порядку обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 30.05.2013 №329 (надалі Порядок №329), заміна карток, строк дії яких не закінчився, здійснюється у разі:
1) пошкодження чи непрацездатності картки;
2) втрати або крадіжки картки.
Згідно із п. 4.2 Порядку №329, заява на заміну картки передається до Центру з видачі карток Компетентного органу протягом 7 календарних днів з дати настання причин заміни картки. Після надходження такої заяви дія відповідної картки анулюється.
Відповідно до п. 4.4 Порядку №329, у разі втрати або крадіжки власник такої картки повинен повідомити про такі випадки Центр з видачі карток Компетентного органу та оприлюднити в засобах масової інформації відповідну інформацію про це.
Таким чином, у разі встановлення ОСОБА_1 факту втрати особистої карти водія у день проведення перевірки (06.06.2023), позивач мав протягом 7 календарних днів звернутися до Центру з видачі карток Компетентного органу із заявою на заміну картки, разом із якою подати оголошення у засобах масової інформації про витрату такої картки.
Так, у матеріалах справи міститься копія оголошення у медіа «Афіша Прикарпаття» від 20.07.2023 №20 (1014), відповідно до якої: «Втрачену чіп-карту водія до цифрового тахографа, видану ДП «ДержавтотрансНДІпроект» на ім`я ОСОБА_1 вважати недійсною» (а.с. 22).
Окрім того, згідно із п. 4.7 Порядку №329, інформація про викрадені або втрачені картки розміщується на веб-сайтах Компетентного органу та Центру з видачі карток Компетентного органу.
Також відповідно до п. 4.8 Порядку №329, заміна карток проводиться протягом 20 робочих днів з дати реєстрації відповідної заяви.
Однак, відомостей з офіційного сайту ДП «ДержавтотрансНДІпроект» про втрату чіп-карти водія ім`я ОСОБА_1 чи копії нової особистої карти водія ОСОБА_1 , виданої замість втраченої, на час розгляду даної справи позивачем не надано.
Оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо здійснення перевезень вантажу виключно територією України, суд зауважує, що під час проведення перевірки позивачем надавалася міжнародна товарно-транспортна накладна, у якій місцем розвантаження вантажу зазначено Туреччину (а.с. 50).
Окрім того, позивачем також не надано доказів здійснення перевезення вантажу іншим водієм, про що ОСОБА_1 зазначає у позовній заяві.
За таких обставин, порушення, зафіксовані в акті перевірки, не спростовано позивачем.
Щодо доводів позивача про неправильну кваліфікацію правопорушення, суд зазначає наступне.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена приписами ст. 60 Закону України № 2344-ІІІ.
Зокрема, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:
виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 6 ч. 1);
управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (абз. 11 ч. 1).
Зазначеними нормами передбачена кваліфікація різних за своїм складом порушень:
- відсутність документів, передбачених ст. 53 вказаного Закону;
- порушення вимог використання тахографа, які полягають у виконанні міжнародного автомобільного перевезення без контрольного пристрою (тахографу) або з вимкненим тахографом, відсутність щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водія.
Так, матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб DAF АТ 7578 обладнано цифровим тахографом, позивачем не надано доказів, що під час виконання перевезень тахограф було вимкнено.
У свою чергу, правильною кваліфікацією відсутності роздруківки на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водія є саме приписи абз.6 ч.1 ст.60 вказаного Закону.
Підтвердженням такого висновку слугує та обставина, що роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв є документом, передбаченим ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (резидентів та нерезидентів) та видів перевезень (пасажирських, вантажних), які використовують у своїх транспортних засобах цифровий тахограф.
Тобто, вказаний документ, відсутність якого встановлено у позивача, є загальнообов`язковим при виконанні міжнародних перевезень транспортними засобами, обладнаним цифровим тахографом; інші документи, наведені в ч.ч.3-6 ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», є спеціальними для кожного з видів перевезень (вантажних/пасажирських) та особи перевізника (резидент/нерезидент).
У контексті зазначеного, роздруківка є документом похідним від картки водія, адже процес її створення неможливий без використання картки в тахографі.
Таким чином, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», через що є відсутніми правові підстави для скасування спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Наведені обставини в своїй сукупності мають визначальне значення для вирішення питання щодо правомірності притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, при цьому решта доводів сторін не спростовують висновків суду.
Згідно зі ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 22 грудня 2023 р.