Справа № 600/6638/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 грудня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/6638/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області щодо відмови йому у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023 із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.01.2023 основного розміру пенсії;

зобов`язати Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області довідку про розмір грошового забезпечення у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992р. No2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове і забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів і грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.01.2023.

Відповідачем подано до суду заяву про залишення позову без розгляду, посилаючись на пропущення позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України. У підтвердження своїх доводів відповідач посилається на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі 240/12017/19 та від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22.

Розглянувши подану заяву, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частина 1 ст. 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст. 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідач вказує, що отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить, лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність / помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність / несвоєчасність її перерахунку тощо. У підтвердження своїх доводів відповідач посилається на правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі 240/12017/19 та від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22.

Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Частинами 2 та 3 ст. 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено, що перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Таким чином, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом влади адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком та незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Право особи на отримання пенсії є безумовним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державною зобов`язань у соціальній сфері.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17 та від 29.11.2019 у справі № 608/957/16-а.

Не підготовка і не надання відповідним органом державної влади органам Пенсійного фонду України оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, у зв`язку з його підвищенням, є триваючим правопорушенням, оскільки відповідний суб`єкт владних повноважень протягом відповідного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань та допускає протиправну поведінку стосовно пенсіонера, чим порушує його право на соціальний захист пенсійне забезпечення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 і від 11.12.2018 у справі № 242/924/17, триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Відтак твердження відповідача про пропущення строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованим і спростовується вищенаведеним.

Поряд з цим, дійсно Верховний Суд у постанові від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22 при вирішенні спору у подібних правовідносинах прийшов до висновку, що до правовідносин щодо надання довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсії необхідно застосовувати строки звернення до суду, визначені частиною другою статті 122 КАС України. Як наслідок, Верховний Суд прийшов до висновку про обґрунтованість залишення позовної заяви без розгляду судами першої та апеляційної інстанції.

Однак, вже при розгляді справи № 340/2148/21 у подібних правовідносинах Верховних Суд не застосував строки, встановлені ст. 122 КАС України, і 07.06.2023 ухвалив постанову по суті позовних вимог, задовольнивши їх.

З наведеного видно, що у постанові від 07.06.2023 у справі № 340/2148/21 Верховний Суд відступив від відповідних висновків, висловлених у постанові від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 зазначила, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Тому суд прийшов до висновку, що у цих спірних правовідносин необхідно враховувати останню правову позицію Верховного Суду, застосовану в постанові від 07.06.2023 у справі № 340/2148/21, а отже у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 122, 123, 240, 241 - 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Левицький