Справа № 200/5337/23
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року Справа№200/5337/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Аляб`єва І.Г.

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в якій просить визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.08.2023, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159; зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.08.2023, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі рішення суду від відповідача отримав індексацію грошового забезпечення. Проте компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації здійснено не було, що і стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 19.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надіслано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову, зазначає, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Таким чином, відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - компенсація середнього заробітку здійснюється в разі не розрахунку по заробітній платі. Для військовослужбовців, тотожним значенням оплати за військову службу є грошове забезпечення.

В даному випадку необхідно враховувати принцип співмірності, з урахуванням таких обставин, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність, дії відповідача щодо її виплати.

Дана правова позиція встановлена висновками Верховного Суду України від 27.04.2016 року у справі № 6-113цс16, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.04.2020 по справі 822/3307/17 провадження №К/9901/51931/18.

Крім цього, спеціальним законодавством України не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовця, то застосуванню до такого роду спірних правовідносин підлягають норми трудового законодавства.

Зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 (дата видачі - 27.04.2022, дійсний до 27.04.2032), РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 04.04.2022, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Як видно з витягу з послужного списку, у період з 02.07.2015 по 23.05.2016 позивач проходив військову службу на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (після перейменування - Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки).

11.01.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця при її обчисленні - січня 2008 року, відповідно до Закону України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" і Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Листом № 09/02/21 від 13.01.2023 відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 23.05.2016 не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з тим, що до бюджету не закладено коштів для виплати індексації у період з січня 2016 року по травень 2016 року.

Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі № 200/459/23, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 23.05.2016 року, із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення. Зобов`язано Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (, місцезнаходження: 87535, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, буд. 16; поштова адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, буд. 16) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 23.05.2016 року, із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення.

31.08.2023 відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 23.05.2016 в розмірі 11109,15 грн, що підтверджено випискою в «ОЩАДБАНК».

01.09.2023 на адресу відповідача направлено адвокатський запит №01/09-01 від 01.09.2023 з проханням повідомити про причини не проведення виплати компенсації втрати частини доходу при виплаті індексації грошового забезпечення.

Відповідач листом від 18.09.2023 №09/02/604 повідомив що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі №200/459/23 виконано в повному обсязі, тому підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Так, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі страхових вимплат). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом соціального страхування) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно статті 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Суд звертає увагу на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, в якій зазначено, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі соціальних виплат). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення, однак суд звертає увагу, що, як вказано Верховним судом України, основною умовою для виплати компенсації є порушення строків виплати саме нарахованих доходів.

У постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що за наявності визначених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

З наведеного слідує, що у випадку коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Отже, компенсація втрати частини доходів у разі порушення строків виплати страхових виплат пов`язана з фактичною виплатою заборгованості пенсії за відповідний місяць.

Як було зазначено вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2023 у справі № 200/459/23, яке набрало законної сили, зобов`язано Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (, місцезнаходження: 87535, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, буд. 16; поштова адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, буд. 16) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 23.05.2016 року, із застосуванням місяця - січня 2008 року для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення.

На виконання рішення суду, відповідачем проведено нарахування індексації, втім відповідачем не сплачено компенсацію втрати частини доходу за зазначений період.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Стосовно строків звернення до суду з цим позовом суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 1, абз.1 ч.2, ч. 5 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд вказав, що висновки щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з таким позовом є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із позовом, відповідно до положень частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 19.07.2022 року), не обмежене будь-яким строком.

Так, Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 року у справі № 460/17052/21 дійшов до висновку про те, що положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).

Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 року) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Надаючи оцінку поняттям "грошова винагорода", "одноразова грошова допомога при звільненні" та "оплата праці" і "заробітна плата", які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, Верховний Суд вказав на рівнозначність цих понять.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині 2 статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, у незалежності від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Серед іншого, Верховний Суд у вказаній постанові у справі № 460/17052/21 вказав, що як на момент звільнення позивача з військової служби (31.07.2020 року) та виключення його із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (02.09.2020 року), так і на момент отримання відповіді відповідача від 02.08.2021 року № 436, яка була надана на заяву про надання довідки про розмір грошового забезпечення, частина 2 статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Втім, судом апеляційної інстанції помилково застосовано редакцію частини 2 статті 233 КЗпП України, чинну на момент постановлення оскаржуваного судового рішення.

Крім того, Верховний Суд наголосив, що відповідно пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року № 1423 ЗУ «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 було продовжено до 30.04.2023 року.

Застосувавши вказані висновки Верховного Суду, приймаючи до уваги те, що станом на момент звільнення позивача з військової служби частина 2 статті 233 КЗпП України діяла у редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком, строк звернення до адміністративного суду з цим позовом позивачкою не пропущений.

Обґрунтування відповідача доводів щодо пропуску строку звернення до суду частиною 5 статті 122 КАС України судом до уваги не приймаються, оскільки даний спір не стосується прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи відповідно до Закону України «Про судовий збір».

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність Донецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.08.2023, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Зобов`язати Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (, місцезнаходження: 87535, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Новотрубна, буд. 16; поштова адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, буд. 16) нарахувати та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 31.08.2023, - відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 22 грудня 2023 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв