Справа № 420/3317/22
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3317/22

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 29.06.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_3 та Військовій частині НОМЕР_4 , а саме:

- визнання протиправними дії командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, за період з 01 січня 2014 року по 26 березня 2019 року;

- зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 провести розрахунок та виплатити невиплачену індексацію грошового забезпечення, за період з 01 січня 2014 року по 26 березня 2019 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, за період з 01 січня 2015 року по травень 2015 року, а також за період з 01 січня 2016 року по 26 березень 2019 року;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 провести розрахунок та виплату невиплаченої індексації грошового забезпечення, за період з 01 січня 2015 року по травень 2015 року, а також за період з 01 січня 2016 року по 26 березня 2019 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачами подано апеляційні скарги з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційних скарг Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_4 обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про необхідність зобов`язання їх здійснити перерахунок індексації грошового забезпечення позивача, без дослідження фінансової можливості апелянтів щодо виплати спірних сум індексації грошового забезпечення у спірному періоді.

При цьому, на переконання апелянтів, у відповідності до встановлених вимог та роз`яснень Міністерства оборони України, позивачу правомірно не нараховано спірної суму індексації грошового забезпечення у відповідному періоді.

Також, на переконання апелянтів, зміна нормативного регулювання спірних правовідносин у грудні 2015 року унеможливлює застосування розмірів посадових окладів, що встановлювались військовослужбовцям до проведення відповідних змін для визначення місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Крім того, в апеляційній скарзі Військової частини НОМЕР_4 зазначається, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 березня 2019 року № 54 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключений зі списків особового складу військової частини, знятий з всіх видів забезпечення.

При цьому, 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з проханням провести розрахунок суми індексації грошового забезпечення, яка повинна виплачуватися, але не виплачена з різних підстав, за період з 01 січня 2014 року по 26 березня 2019 року.

В свою чергу, 06 січня 2022 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача листом № 0365/20/7 про обставини нарахування йому індексації грошового забезпечення у відповідному періоді.

Не погоджуючись з діями Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у спірному періоді, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач мав право на отримання індексації грошового забезпечення у відповідному періоді, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно п. 5 Порядку (у редакції постанови КМУ № 1013 від 09 грудня 2015 року, який застосовується з 01 грудня 2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період служби з 01 січня 2015 року по 31 травня 2015 року, а також з 01 січня 2016 року по 26 березень 2019 року.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у межах вимог та доводів апеляційних скарг відповідачів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, вищезазначеними положеннями норм матеріального права передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців.

Між тим, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується суб`єктами владних повноважень, при виплаті позивачу грошового забезпечення у спірному періоді не здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, який проходив службу, мав право на отримання індексації свого грошового забезпечення у спірному періоді.

В свою чергу, посилання апелянтів на роз`яснення Міністерства оборони України, якими вони обґрунтовують правомірність ненарахування індексації грошового забезпечення позивачу, не приймаються колегією суддів, так як вони суперечать вищевказаним вимогам законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що апелянтами не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого вони фінансується, відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення у спірному періоді.

З іншого боку, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про те, що позивачу правомірно не нараховано індексацію грошового забезпечення у зв`язку із зміною механізму нарахування індексації грошового забезпечення у січні 2016 року, з огляду на наступне.

В даному випадку, з 01 грудня 2015 року змінилось нормативне регулювання спірних правовідносин, а саме з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації почало здійснюватися з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Між тим, пунктом 3 постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

При цьому, вказана схема посадових окладів військовослужбовців діяла до вступу в дію постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців (підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось 01 березня 2018 року).

Тому, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача, починаючи з 01 грудня 2015 року, має здійснюватися наростаючим підсумком з останнього підвищення посадового окладу позивача за посадою, а саме з січня 2008 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що починаючи з 01 грудня 2015 грудня позивач не втратив права на отримання індексації грошового забезпечення у зв`язку із зміною механізму нарахування індексації грошового забезпечення.

Щодо доводів апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_4 про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 225 КЗпП України (в редакції чинній на момент звернення до суду), працівник може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про виплату належної йому заробітної плати - без обмеження будь-яким строком.

Тому, враховуючи предмет спору у даній справі, а також дату звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом (11 лютого 2022 року), колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом, так як вищевикладені положення ч. 1 ст. 225 КЗпП України, станом на момент звернення позивача до суду, не передбачали застосування строків звернення до суду у даній категорій судових справ.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не допущено порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, а як наслідок прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційних скарг покласти на апелянтів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян