Справа № 580/7048/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7048/21 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області до Уманського національного університету садівництва про застосування заходів реагування,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (далі - Головне управління ДСНС у Черкаській області) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило застосувати до Уманського національного університету садівництва заходи реагування за місцем провадження господарської діяльності: 20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Інститутська, 1, (будівлі навчально-культурного центру, навчальних корпусів №№ 2, 3, 4, 5, 7, 9, 10, 12, 13, 14, навчально-виробничих майстерень, складські будівлі), вул. Глібка, 1 (профілакторій), вул. Глібка, 3 (гуртожиток № 1), вул. Глібка, 8 (гуртожиток № 2), вул. Інтернаціональна, 2-а (гуртожиток № 4), вул. Глібка, 5 (гуртожиток № 5), вул. Глібка, 1-а (гуртожиток № 6) у вигляді повної заборони експлуатації будівель об`єкту, шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, встановлених в акті від 10 червня 2021 року № 98.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що за результатами перевірки Уманського національного університету садівництва були виявлені порушення, які становлять загрозу для життя і здоров`я людей. Головне управління ДСНС у Черкаській області просить врахувати, що існування (неусунення) хоча б одного з порушень, яке загрожує життю і здоров`ю людей, вже є самостійною та достатньою підставою для застосування заходів реагування, зокрема й у вигляді зупинення експлуатації приміщень.

Відповідачем подано письмові пояснення, у яких останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач зазначив, що причиною невиконання частини робіт, визначених позивачем у приписі, - є об`єктивні обставини, які знаходяться поза межами контролю університету, відповідно, заборона експлуатації об`єкта не призведе до швидшого виконання робіт, а лише позбавить можливості здобувати освіту студентам.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Посадовими особами Уманського районного управління Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Черкаській області 10.05.2021 було проведено позапланову перевірку щодо дотримання Уманським національним університетом садівництва вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. За результатами перевірки був складений акт №98 від 10.06.2021 (далі Акт №98), яким встановлено порушення відповідачем законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, які створюють пряму та/або опосередковану загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

загальні порушення:

- не піддано оброблянню засобами вогнезахисту, які забезпечують 1 групу вогнезахисної ефективності дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) будівель навчально-культурного центру, навчальних корпусів №2, №3, №4, №5, №7, №9, №10, №12, №13, №14, навчально-виробничих майстерень та складських будівель (абзац 1 пункту 2.5 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- для будівель та приміщень складського призначення не визначено категорії щодо вибухопожежної та пожежної небезпеки відповідно до вимог ДСТУ Б В.1.1-36:2016, а також клас зони згідно з НПАОП 40.1-1.32-01 (складська будівля та приміщення для зберігання) (пункт 2.9 глава 2 розділ ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- не виконано захист будівель навчально-культурного центру навчальних корпусів №2, №3, №4, №5, №7, №9, №10, №12, №13, №14, навчально-виробничих майстерень та складських будівель зовнішніми установками від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів (пункт 1.21 глави 1 розділу ІV Правил пожежної безпеки в Україні);

- не обладнані автоматичними системами протипожежного захисту (системами пожежної сигналізації, системами оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей, системами централізованого пожежного спостереження), засобами зв`язку відповідно до чинних нормативно-правових актів приміщення навчальних корпусів №2, №3, №4, №5, №7, №9, №10, №12, №13, №14, навчально-виробничих майстерень та складських будівель (пункт 1.2 глава 1 розділ V Правил пожежної безпеки в Україні);

- відсутні вказівні знаки місця знаходження первинних засобів пожежогасіння згідно з ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір.», ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности» на території навчальних корпусів №2, №3, №4, №5, №7, №9, №10, №12, №13, №14 навчально-виробничих майстерень (пункт 3.10 глави 3 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні);

- не проведено ідентифікацію об`єкта підвищеної небезпеки (стаття 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки»);

- не забезпечено працівників об`єкту засобами колективного та індивідуального захисту (пункту 2 частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України);

Профілакторій Уманського національного університету садівництва м. Умань, вул. Глібка, 1:

- не забезпечено внутрішні сходові клітки закладу евакуаційним освітленням відповідно до вимог ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», ДБН В.2.5-23-2010 «Проектування електрообладнання об`єктів цивільного призначення» (пункт 2.31 глава 2 розділ ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- не обладнано приміщення профілакторію системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (пункт 1.2 глава 1 розділ V Правил пожежної безпеки в Україні).

Гуртожиток №1 Уманського національного університету садівництва м. Умань, вул. Глібка, 3:

- не піддано оброблянню засобами вогнезахисту, які забезпечують 1 групу вогнезахисної ефективності дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) будівлі гуртожитку №1 (абзац 1 пункту 2.5 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- не розкриваються, розсуваються або знімаються грати, встановлені на вікнах приміщень, де перебувають люди (пункт 2.16 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- не забезпечено внутрішні сходові клітки закладу евакуаційним освітленням відповідно до вимог ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», ДБН В.2.5-23-2010 «Проектування електрообладнання об`єктів цивільного призначення» (пункт 2.31 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- не обладнано приміщення гуртожитку №1 системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Гуртожиток №2 Уманського національного університету садівництва м. Умань, вул. Глібка, 8:

- не піддано оброблянню засобами вогнезахисту, які забезпечують 1 групу вогнезахисної ефективності дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) будівлі гуртожитку №2 (абзац 1 пункту 2.5 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- не забезпечено черговий персонал гуртожитку засобами органів дихання для саморятування студентів під час пожежі (з розрахунку на максимальну кількість проживаючих та окремо для обслуговуючого персоналу) та ручними електричними ліхтарями на випадок відключення електроживлення (кількість ліхтарів визначається керівником закладу, але не менше одного ліхтаря на працівника, який чергує у вечірній або нічний час) (пункт 1.3 глави І розділу VІ Правил пожежної безпеки в Україні).

Гуртожиток №4 Уманського національного університету садівництва м. Умань, вул. Інтернаціональна, 2-а:

- шляхи евакуації з будівлі гуртожитку №4 захаращено різними матеріалами (пункт 2.17 глава 2 розділ ІІІ Правил пожежної безпеки України);

- допущено закриття на болтові з`єднання, що важко відкриваються з середини евакуаційні двері з 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го, 8-го та 9-го поверхів гуртожитку №4 (пункт 2.37 глава 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- відсутні (зняті) встановлені на балконах 4-го, 5-го, 6-го, 7-го, 8-го та 9-го поверхів гуртожитку №4 драбини (пункт 2.37 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- відгалуджувальні та з`єднувальні коробки в приміщеннях гуртожитку не закрито кришками з негорючого або важкогорючого матеріалу (пункт 1.7 глава 1 розділ IV Правил пожежної безпеки в Україні);

- не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» приміщення гуртожитку №4 (пункт 1.2 глава 1 розділ V Правил пожежної безпеки в Україні).

Гуртожиток №5 Уманського національного університету садівництва м. Умань, вул. Глібка, 5:

- не забезпечені евакуаційним освітленням сходові клітки, коридори, проходи та інші шляхи евакуації з будівлі гуртожитку №5 (пункт 2.31 глава 2 розділ ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- не розкриваються, розсуваються або знімаються грати, встановлені на вікнах приміщень, де перебувають люди (пункт 2.16 глави 2 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні);

- не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» приміщення гуртожитку №5 (пункт 1.2 глави 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні);

- не проводиться технічне обслуговування і перевірка на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування пожежних кран-комплектів гуртожитку №5.

Гуртожиток №6 Уманського національного університету садівництва м. Умань, вул. Глібка, 1-а:

- не обладнані системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.4-56:2014 «Системи протипожежного захисту» приміщення гуртожитку №6 (пункт 1.2 глава 1 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні);

- не укомплектовано кожен пожежний кран-комплект гуртожитку №6 пожежним рукавом однакового з ним діаметра та стволом, а також важелем для полегшення відкривання вентиля (підпункт 2 пункту 2.2 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні);

- не проводиться технічне обслуговування і перевірка на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування пожежних кран-комплектів гуртожитку №6 (підпункт 9 пункту 2.2 глави 2 розділу V Правил пожежної безпеки в Україні).

Вважаючи, що виявлені в ході перевірки порушення відповідачем вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, створюють пряму загрозу життю та/або здоров`ю людей, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені порушення самі по собі не створюють безпосереднього ризику виникнення і розвитку пожеж, але можуть створювати небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей у процесі самої пожежі. Також, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем частково усунені виявлені порушення, а саме: виконано захист будівель зовнішніми установками від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів; придбані знаки пожежної безпеки; забезпечено наявність засобів колективного та індивідуального захисту; забезпечено внутрішні сходові клітки евакуаційним освітленням; демонтовано грати, які були встановлені на вікнах перших поверхів; усунені захаращення шляхів евакуації; болтові з`єднання приведено в належний стан; встановлено на балконах гуртожитку драбини; відгалужувальні та з`єднувальні коробки в приміщеннях гуртожитку закрито кришками з негорючого матеріалу; здійснюються регулярні перевірки пожежних кран-комплектів із занесенням даних відомостей у відповідні журнали. Судом враховано, що відповідач є закладом освіти і не здійснює господарської діяльності. Усунення виявлених порушень залежить від наявності фінансування Міністерством освіти і науки України на вказану мету. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неспівмірність обраного заходу реагування обсягу та ступеню тяжкості допущених порушень, а також недотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон) виключно законами встановлюються вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

При цьому колегією суддів враховується, що аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що за рішенням адміністративного суду, ухваленим за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування, допускається виключно повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України (тут і надалі у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Приписи ч. 1 ст. 65 КЦЗ України визначають, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) з питань, які визначені частиною першою статті 64 цього Кодексу щодо: центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування; суб`єктів господарювання; аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 КЦЗ України).

Згідно з ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 68 КЦЗ України закріплено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Таким чином, наведені норми закону дають право позивачу звертатися до суду з позовом про повне або часткове зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

При цьому частиною 2 статті 70 КЦЗ України закріплено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Наведеними вище нормами ст. ст. 68, 70 Кодексу цивільного захисту України прямо передбачено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

На переконання судової колегії, виявлені у ході перевірки Уманського національного університету садівництва порушення, зокрема, не забезпечення оброблення засобами вогнезахисту дерев`яних елементів горищних покриттів будівель університету; необладнання приміщень автоматичними системами протипожежного захисту; відсутність систем пожежогасіння у гуртожитках, дійсно створювали загрозу життю та здоров`ю людей.

Посилання відповідача на те, що виявлені у ході перевірки порушення частково усунені, а решту порушень неможливо усунути з об`єктивних підстав, судовою колегією оцінюється критично, оскільки згідно з Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» належним доказом усунення порушення є акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року в справі №810/2400/18, від 7 жовтня 2019 року в справі №815/140/18, від 25 лютого 2020 року у справі № 826/15768/18, від 18 лютого 2021 року в справі №320/5696/18, від 29 травня 2023 року в справі № 640/2468/20.

Судовою колегією враховується, що згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 19.05.2020 у справі № 420/5156/18, під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали Позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення. У протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (ч. 5 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

Разом з тим, ні на момент розгляду справи судом першої інстанції, ні на час здійснення перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом належних доказів того, що виявлені у ході перевірки порушення були усунуті, відповідачем не надано.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2019 у справі № 2240/2768/18, поняття «загроза життю та здоров`ю людини» є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, території, майна функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на посадових осіб центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які мають право звертатися до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування з підстав, передбачених ст. 70 КЦЗ України.

Такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Наведений правовий висновок відображено у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 810/2400/18.

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, зокрема, необладнання навчальних корпусів та гуртожитків Уманського національного університету садівництва системою протипожежного захисту, невиконання вогнезахисного обробляння дерев`яних конструкцій крівлі будівель, є суттєвими порушенням, які безумовно становлять загрозу для безпеки життя і здоров`я людей, що неодноразово підкреслювалося Верховним Судом, зокрема, у постановах від 29.10.2020 у справі №815/6378/17 та у справі №819/1853/17, від 28.10.2020 у справі №560/639/19, від 22.10.2020 у справі №820/5232/17.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі № 420/4581/19 відсутність коштів та належного фінансування не звільняє відповідача від виконання ним імперативних норм протипожежного законодавства. Чинне законодавство не ставить в залежність необхідність в застосуванні заходів реагування від наявності чи відсутності бюджетних котів (фінансової спроможності) відповідача. Сама по собі відсутність коштів на забезпечення протипожежної та техногенної безпеки, в тому числі й у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного асигнування не може бути підставою для відкладення вжиття заходів щодо усунення факторів небезпеки життю, здоров`ю громадян.

Враховуючи вище викладене, оскільки доказів, які б свідчили про усунення відповідачем саме порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не було надано, а встановлені порушення, створюють загрозу життю та здоров`ю людей, колегія суддів погоджується з доводами Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області про наявність підстав для застосування заходів реагування.

Твердження відповідача про те, що застосованими заходами реагування порушується право студентів на освіту судовою колегією оцінюється критично, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 68 КЦЗ України за шкоду, заподіяну юридичним та фізичним особам внаслідок правомірного застосування санкцій, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, та його посадові особи відповідальності не несуть.

Відтак законодавець передбачив можливість завдання правомірним застосування санкцій центральним органом виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, шкоди юридичним та фізичним особам, що, на думку колегії суддів, повністю відповідає приписам ч. 1 ст. 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З огляду на викладене можливі негативні наслідки у позбавлення права студентів на отримання освіти є виправданими у розрізі того, що експлуатація згаданих приміщень Уманським національним університетом садівництва до усунення виявлених у ході перевірки порушень становить небезпеку для життя та здоров`я людей.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що застосування заходу реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, не врахував усіх обставин справи та безпідставно прийняв рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Отже, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права та прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача, що призвело до неправильного вирішення спору та є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.

При цьому, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Застосувати заходи реагування до Уманського національного університету садівництва за місцем провадження господарської діяльності: 20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Інститутська, 1, (будівлі навчально-культурного центру, навчальних корпусів №№ 2, 3, 4, 5, 7, 9, 10, 12, 13, 14, навчально-виробничих майстерень, складські будівлі), вул. Глібка, 1 (профілакторій), вул. Глібка, 3 (гуртожиток № 1), вул. Глібка, 8 (гуртожиток № 2), вул. Інтернаціональна, 2-а (гуртожиток № 4), вул. Глібка, 5 (гуртожиток № 5), вул. Глібка, 1-а (гуртожиток № 6) у вигляді повної заборони експлуатації будівель об`єкту, шляхом знеструмлення електроживлення, закриття всіх входів (із накладенням печаток) до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, встановлених в акті від 10 червня 2021 року № 98.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан