Справа № 322/1866/23
Суддя: Губанов Р. О.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 грудня 2023 рокуСправа № 322/1866/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Блажко О.П., представника позивача адвоката Котова О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Стаценка Якова Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАТ №8101361 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Короткий зміст позовних вимог, пояснення сторін, рух справи.

До Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений адміністративний позов в якому представник позивача адвокат Котов О.С. просить:

визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАТ №8101361 від 8 листопада 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

В обґрунтування позову зазначено таке.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 08.11.2023, серія ЕАТ №8101361, винесеною інспектором 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Стаценком Яковом Володимировичем, на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 340 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

А саме за те, що ОСОБА_1 8 листопада 2023 року о 13:42 годині, в м. Запоріжжя по вул. Скворцова, 1, Запорізького району Запорізької області, керував вантажним транспортним засобом із напівпричепом HAUSER З-SA, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перевозив сипучий вантаж, а саме доменний шлак, що наражав на небезпеку учасників дорожнього руху, чим порушив вимоги п.22, п.22.3.а ПДР України.

З цією постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, і такою, що винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Представник зазначає, що позивач 8 листопада 2023 року близько 13:42 годині, в м. Запоріжжя по вул. Скворцова, 1, Запорізького району Запорізької області, керував вантажним транспортним засобом із напівпричепом HAUSER З-SA, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перевозив доменний шлак. На вимогу працівників патрульної поліції був зупинений на блокпосту.

Працівник поліції підійшовши до транспортного засобу яким керував ОСОБА_1 , попросив пред`явити посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб, а також документи на вантаж. Після чого ОСОБА_1 надав поліціанту зазначені документи.

Оглянувши вказані документи, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що він порушив правила перевезення вантажу.

ОСОБА_1 пояснив, що вантаж він перевозить відповідно до документів, на небезпеку інших учасників дорожнього руху він не наражає, адже вантаж хоча і відноситься до переліку сипучих матеріалів, але його вміст у напівпричепі заповнює тільки його дві третини, до того ж напівпричіп обладнаний тентом, який повністю закриває його вміст і запобігає вивітрюванню сипучого вантажу.

Працівник поліції не зважав на пояснення ОСОБА_1 , після чого виніс постанову за ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім цього адвокат просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536, 80 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, зазначеному в описі робіт до договору про надання правової допомоги.

27.11.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі; призначено судове засідання; відповідачам встановлено строк для подачі відзиву.

28.11.2022 представником відповідачадача 2 подано відзив на позовну заяву.

У відзиві, останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зі змісту відзиву випливає, що оскаржувана постанов винесена законно і обставини викладені у цій постанові відповідають фактичним обставинам. До відзиву додано DVD диск, який містить файли з відеозаписом. Також представник відповідача 2 вказує про необґрунтованість і безпідставність витрат на правову допомогу. Просив справу розглянути без його участі.

Ухвалою суду від 07.12.2023 замінено неналежних відповідачів - Інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Стаценка Якова Володимировича і Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, належним відповідачем - Департаментом патрульної поліції Національної поліції України в особі Інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Стаценка Якова Володимировича.

Водночас представник неналежного відповідача 2, також уповноважений представляти інтереси належного відповідача надіслав відзив на позовну заяву 28.11.2023, тому суд вирішив не встановлювати належному відповідачу строк на подачу відзиву, адже заміна сторони не впливає на суть наведених у відзиві доводів і обставин.

Будь-яких інших заяв чи клопотань учасниками справи не подано.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 8 листопада 2023 року серія ЕАТ №8101361, винесеною Інспектором 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержантом поліції Стаценком Яковом Володимировичем на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення - штраф 340 гривень за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

У постанові вказані відомості про час і місце розгляду справи, посада, спеціальне звання, П.І.Б. особи, яка розглядала справу, відомості про особу, щодо якої розглядалася справа, про транспортний засіб, зазначені такі фактичні обставини правопорушення: «08.11.2023 13:42:33, м. Запоріжжя, Скворцова 1, водій керуючи вантажним транспортним засобом із напівпричепом HEUSER З-SA д.н.з. НОМЕР_2 , який перевозив сипучий вантаж, а саме доменний шлак, що наражав на небезпеку учасників дорожнього руху, чим порушив вимоги п.22.3а ПДР України/ чим порушив п.22 ПДР - Порушення правил перевезення вантажів». В графі «до постанови додаються» зазначено: «відео з відеореестратора персонального мобільного моделі VВ 400 474988». У відповідній графі стоїть підпис інспектора. В графах про роз`яснення прав, строк оскарження постанови і отримання копії постанови стоять підписи ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частина перша ст.122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлює відповідальність зокрема, правил перевезення вантажів.

Відповідно до п.22.3а ПДР України перевезення вантажу дозволяється за умови, що він не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху.

Позивач визнавав фактичні обставини викладені в постанові водночас вважав, що своїми діями він не допустив порушення п.22.3а ПДР, відповідно, і в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Порушення інших ПДР ОСОБА_1 (як то п.22.3ґ) не інкримінувалося.

З переглянутого відеозапису встановлено, що інспектором на блок посту було зупинено тягач VOLVO FM 330 державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом HAUSER З-SA, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача. В середині напівпричепа знаходився шлак, приблизно на дві третини, а в кінці напівпричепа, майже до країв бортів. При цьому, хоча напівпричіп оснащений тентом, вантаж не був ним накритий. Позивач пояснював, що не накрив шлак, через те що не мав можливості це зробити, оскілки не було місця для зупинки транспортного засобу. Він рухався з невеликою швидкістю, щоб шлак не вивітрювався. За ним рухався напарник, який візуально спостерігав за його причепом і у разі якщо шлак би вивітрювався подав би йому ( ОСОБА_1 ) знак. Після виїзду з м. Запоріжжя, на трасу в бік смт Новомиколаївка він збирався зупинитися і накрити шлак тентом.

У відзиві не наведено доводів, які б спростовували доводи позивача про те, що перевезення сипучого вантажу - доменного шлаку в напівпричепі заповненого на дві третини,наражало на небезпеку інших учасників дорожнього руху, навіть якщо напівпричіп дійсно не був накритий тентом (останнє, до речі, не зазначено, ані в постанові Інспектора ані у відзиві).

Отже суд дійшов висновку що під час розгляду справи інспектором не дана оцінка доводам ОСОБА_1 , не було встановлено і доведено об`єктивну сторону інкримінованого останньому правопорушення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п.39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 90264746).

Відсутність одного з елементів правопорушення, у даному випадку об`єктивної сторони, виключає його склад.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим інші доводи позивача не підлягають перевірці під час розгляду даної справи, як несуттєві у цьому випадку.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Представник позивача просив суд стягнути на користь позивача судовий збір і витрати на правничу допомогу.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

До позовної заяви додано квитанцію ID: 5045-1428-1000-5836 від 17.11.2023, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 536,80 грн, отже відповідна сума підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача.

Водночас суд частково погоджується з доводами представника відповідача в контексті зазначених ним обставин про необґрунтованість розміру витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

За правилами частини третьої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Положеннями частини сьомої статті 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката представником позивача надані:

1) договір про надання правової допомоги №82 від 17.11.2023 укладений між позивачем і адвокатом Котовим О.С., відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнтові правову допомогу в справі про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення; розмір гонорару за договором зазначається в описі робіт, який є додатком до цього договору;

2) опис робіт від 17.11.2023: - аналіз правової позиції 500,00 грн; - підготовка та подача позовної заяви 3000; представництво інтересів позивача в суді, 2000 грн за одне засідання, орієнтовна кількість засідання 2, всього 4000 грн; загальна вартість 7500 грн.

3) розписка про отримання гонорару за надання правової допомоги від 17.11.2023 про отримання адвокатом Котовим О.С. від ОСОБА_1 гонорару у сумі 7500 грн.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2021 (справа №159/5837/19, провадження №61-10459св20) міститься правовий висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц міститься висновок про те, що розглядаючи питання стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд має право самостійно визначати розмір таких витрат, виходячи з критерію розумної необхідності та співмірності, враховуючи характер виконуваної адвокатом роботи/послуг, складність виконуваної роботи/послуг, їх значимості, складності категорії справи тощо.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

У постанові Верховного суду від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, адміністративне провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі №160/6899/20 містяться правові висновки: «Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».

Суд констатує, що даний спір не належить до категорії справ значної складності; щодо вирішення вказаних спорів існує безліч судової практики, а тому витрати щодо послуг адвоката в частині «підготовка та подача позовної заяви», не можуть підлягати стягненню в заявленому розмірі; окрім того позивач не надав суду належних та допустимих доказів співмірності витрат обсягу наданих послуг, тому суд дійшов висновку про необхідність розумного обмеження розміру витрат на правничу допомогу адвоката до 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст.241 - 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України в особі Інспектора 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Стаценка Якова Володимировича, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАТ №8101361 від 8 листопада 2023 року винесену щодо ОСОБА_1 Інспектором 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержантом поліції Стаценком Яковом Володимировичем за ч.1 ст.122КУАП, про накладення штрафу в сумі 340,00 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3 ідентифікаційний код 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок)витрат по сплаті судового збору і витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.О. Губанов