Справа № 760/1149/22
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2-а/760/464/23
В справі 760/1149/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

21 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві в особі інспектора Шаповалова Сергія Валерійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, відшкодування моральної шкоди.

ІІ. Описова частина

У січні 2022 Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві в особі інспектора Шаповалова С.В., в якому просив визнати дії інспектора 2 роти БЗС батальйону старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Шаповалова С.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправними;

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАО №5204944 від 04 січня 2022, а провадження у справі закрити;

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2022 справу передано головуючому судді Калініченко О.Б.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

21 лютого 2022 та 06 квітня 2022 від представника позивача надійшли клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 26 січня 2022.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2022у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 04 січня 2022 відносно нього інспектором 2 роти БЗС батальйону старшим сержантом поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Шаповаловим С.В. було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 приблизно о 15:59 год. керував автомобілем BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Привокзальній, 1/2А в м. Києві здійснив розворот на ділянці дороги на якій заборонено розворот поворот ліворуч та виїхав на зустрічну смугу дорожнього руху, чим порушив п. 11.4 ПДР України.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог законодавства та такою, що підлягає скасуванню.

Зокрема, Позивач стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху. Будь-яких доказів вчинення Позивачем правопорушення інспектор поліції не пред`явив, проте виніс безпідставну, як вважає Позивач, постанову про притягнення його до відповідальності.

Крім того, внаслідок протиправних дій Відповідача які виразились у притягненні Позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, Позивач просив позов задовольнити.

23 червня 2022 від Управління патрульної поліції в м. Києві надійшов відзив, в якому проти задоволення позову він заперечував, наполягаючи на тому, що інспектор, який особисто виявив факт порушення Позивачем правил дорожнього руху, обґрунтовано виніс постанову про притягнення його до відповідальності на місці зупинки його транспортного засобу, що цілком відповідало повноваженням працівника патрульної поліції.

30 червня 2022 від представника Позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

18 липня 2022 від представника Позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що Відповідачем не наведено жодних доказів того, що Позивач скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2023 головуючим суддею у справі визначено Коробенка С.В.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 прийнято до розгляду.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.222 КпАП України органи Національної поліції окрім іншого розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.122 КпАП України.

Відповідно до ч.2 ст.222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ЕАО №5204944 від 04 січня 2022 винесеної інспектором 2 роти БЗС батальйону старшим сержантом поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Шаповаловим С.В., Позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України за те, що ОСОБА_1 приблизно о 15:59 год. керував автомобілем BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Привокзальній, 1/2А в м. Києві здійснив розворот на ділянці дороги на якій заборонено розворот поворот ліворуч та виїхав на зустрічну смугу дорожнього руху, чим порушив п. 11.4 ПДР України.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що Відповідачем до відзиву не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога Позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5204944 від 04 січня 2022 підлягає задоволенню.

Разом з тим, позов в частині визнання дій інспектора 2 роти БЗС батальйону старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Шаповалова С.В. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправними задоволенню не підлягає, оскільки згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №815/7401/16.

Таким чином для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. При цьому, враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до 1173 ЦК вина органу державної влади як обов`язкова підстава відповідальності виключається.

У цій справі суд зазначає, що позивачем не визначено, якими доказами підтверджується завдання йому моральної шкоди, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань, наявності втрат немайнового характеру, а також не доведено, з чого він виходив при зазначенні її розміру, а тому суд дійшов висновку, що дана вимога позивача є необґрунтованою.

Стосовно стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на правову допомогу суд зазначає про таке.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами 1 та 2 ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Позивачем до матеріалів справи надано копії: договору №06-01/22 про надання правової допомоги від 06 січня 2022, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4879/10 від 21 травня 2012, додатку №1 до договору №06-01/22 про надання правової допомоги від 06 січня 2022, акту виконаних робіт №1 від 11 січня 2022 до додатку №1 від 06 січня 2022 до договору №06-01/22 від 06 січня 2022, платіжне доручення №27174374SB від 10 січня 2022 на суму 3000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Звідси, враховуючи предмет спору, а також вищенаведене, суд вважає, що понесення судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. є співмірним із витраченим адвокатом часом на участь у розгляді справи, а отже розмір таких витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві у розмірі 3000,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 496,40 грн.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 19, 20, 22, 242-246, 286 КАС України, суд вирішив:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №5204944 від 04 січня 2022 винесену інспектора 2 роти БЗС батальйону старшого сержанта поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Шаповаловим Сергієм Валерійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

2.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,40 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції в м. Києві, адреса: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9; .

Суддя: