Справа № 520/20534/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 р. Справа № 520/20534/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2023, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.10.23 по справі № 520/20534/23

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

- скасувати рішення Головного управління ДПС у Харківській області без дати та номеру "Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що прийняте рішення ГУДПС від 11.04.2023 № 00/7727/24-03 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку Ф/ОП ОСОБА_1 не відповідає формі, оскільки в ньому відсутня дата його прийняття та номер. Також скаржник посилається на те, судом першої інстанції не були враховані його доводи щодо позбавлення права подати заперечення на акт перевірки. Крім того, вказує на наявність форс -мажорних обставин, передбачених Податковим кодексом України та стверджується про право здійснення подання заяви про відсутність можливості виконання податкових обов`язків протягом 60 днів після відновлення такої можливості відповідно до норми ч.4 розділу ІІ Порядку підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підкуті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "перехідні положення" Податкового кодексу України, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 №255.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є суб`єктом господарювання та перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області, включений до Реєстру платників єдиного податку з 01.01.2016 платником 3 групи за ставкою 5% та використовував вид економічної діяльності 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 12.01.2022 було подано податкову декларацію платника єдиного податку та самостійно розраховано податкові зобов`язання (рядок 14) суму єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (рядок 12 рядок 13) в розмірі 33466,21 грн., яку не було сплачено.

Згідно з даними інформаційного ресурсу ДПС ІТС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника податків значиться податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів: IV квартал 2022 року та I квартал 2023 року, податковий борг за кодом бюджетної класифікації 18050400 становив 33466,21 грн.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області на підставі п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76, п.86.2 ст.86, п. 299.11 ст.299 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), за результатами якої складено акт перевірки від 03.04.2023 р. №8161/20-40-24-03-06.

Відповідно до висновків акту перевірки від 03.04.2023 р. №8161/20-40-24-03-06 камеральною перевіркою встановлено порушення умови перебування ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування в частині порушення приписів абз. 8 п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 та абз. 3 п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів; відповідно до абз.3 п. 299.10, п.299.11 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація платника єдиного податку ОСОБА_2 підлягає анулюванню шляхом виключення з Реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу з 01.04.2023 року.

За результатами перевірки відповідачем прийнято рішення від 11.04.2023 року №00/7727/24-03 про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому вказано, що підставою для анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку позивача є наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, скористався правом його адміністративного оскарження та 09.05.2023 р. направив скаргу до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України №18771/6/99-00-06-01-01-06 від 12.07.2023 p. було відмовлено в задоволенні скарги позивача.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини між сторонами по справі, застосував відповідні норми матеріального та процесуального права та виходив з наступного.

Відповідно до приписів п.291.2 статті 291 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до п.299.2 ст. 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

У пункті 291.3 статі 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.4 статі 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

Як передбачено пп.3 п.291.4 ст.291 ПК України до третьої групи платників єдиного податку належать: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно до п. 293.3. ст. 293 ПК України, відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Положеннями п. 36.1 ст. 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядки та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з вимогами пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Приписами абз. 2 п. 294.1 ст. 294 ПК України визначено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Згідно із п. 294.2 ст. ст. 294 ПК України податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Пунктом 38.1 ст. 38 ПК України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 295.3. ст. 295 ПК України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Відповідно до п. 299.11 ст. 299 ПК України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

За приписами п. 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, у разі, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу. Згідно з абз. 8 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, бути платником єдиного податку.

Як свідчать матеріали справи, контролюючим органом під час проведення камеральної перевірки позивача було встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 умови перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності в частині порушення приписів абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 та п. 299.10 ст. 299 ПКУ, а саме не здійснення платником податків переходу на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

В ході судового розгляду справи позивачем не було надано до суду пояснень або доказів стосовно відсутності несплаченої узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку протягом двох послідовних кварталів.

Натомість, як зазначено під час розгляду справи представником позивача, прийняте рішення є незаконним у зв`язку з невідповідністю форми останнього вимогам законодавства, з огляду на позбавлення його права подати заперечення на акт перевірки та у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин, передбачених ПК України. Також, позивач зазначає, що оскаржуване рішення не містить присвоєного номеру та дати прийняття, що є безумовною вадою офіційного документу.

Надаючи оцінку вказаним доводам представника позивача судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що норми Податкового кодексу України не передбачають встановлення певної форми рішення про анулювання реєстрації платника податку. Таке рішення надається платнику податків у письмовій формі за підписом керівника контролюючого органу з обов`язковим зазначенням підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку.

В той же час, під час розгляду справи судом встановлено, що прийняте оскаржуване рішення має присвоєний номер 00/7727/24-03 та дату прийняття 11.04.2023, що ідентифікує цей документ.

А отже, оскаржуване рішення містить всі необхідні реквізити.

Стосовно доводів представника позивача щодо позбавлення можливості подання заперечень на акт перевірки судом першої інстанції зазначено, що під час розгляду справи до суду не надано та судом самостійно не встановлено доказів наявності у позивача будь-яких доказів або пояснень, які б могли вплинути на обставини встановленого порушення або подальшого прийняття спірного рішення. Таких доказів позивачем не було надано і під час розгляду справи.

В той же час, Верховним Судом у постанові від 22.08.2023 року у справі №808/2511/17 було надано оцінку твердженням позивача про порушення відповідачем пункту 86.7 статті 86 ПК України у зв`язку із складенням акту перевірки і оспорюваних рішень в один день, чим його позбавлено права подати свої заперечення, з приводу чого Верховний Суд зауважив, що підставами для скасування таких рішень можуть бути не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу. Відтак, Судом вказано, що доводи скаржника щодо недотримання відповідачем процедури проведення перевірки не можуть бути самостійною та беззаперечною підставою для скасування винесених за її результатами рішень про застосування штрафних санкцій за умови підтвердженого порушення позивачем строку сплати єдиного внеску і подання звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стосовно доводів позивача щодо не здійснення відповідачем попереднього направлення акту перевірки на його адресу, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та п. 69.21 п.69 підрозділу 10 розділу XX ПК України чинної на даний час) визначено, що документ, надісланий контролюючим органом до електронного кабінету, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Під час розгляду справи представником відповідача було надано пояснення та вказано, що на виконання норми Податкового кодексу України, контролюючим органом було надіслано в приватну частину ІТС «Електронний кабінет» позивача матеріали перевірки (акт перевірки був надісланий 03.04.2023 та рішення 11.04.2023), про що свідчать скріншоти з ІТС «Управління документами» по відправці матеріалів перевірки в приватну частину ІТС «Електронний кабінет», які були долучені відповідачем до матеріалів справи.

Відтак, надані до суду докази підтверджують повідомлення та обізнаність платника податків із складеним актом перевірки та прийнятим рішенням.

Приписами п. 299.11 ст. 299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в ході проведення камеральної перевірки позивача в акті перевірки було встановлено наявність податкового боргу на кожне перше число місяця, протягом двох послідовних кварталів: IV кварталу 2022 року та I кварталу 2023 року, а відтак, анулювання реєстрації платника єдиного податку проведено з першого числа місяця, наступного за I кварталом 2023 року, тобто з 01 квітня 2023 року.

Доказів про позбавлення можливості отримувати доходи від підприємницької діяльності, здавати податкову звітність та сплачувати податки, втрати бухгалтерських документів, офісного обладнання та електронних ключів під час бойових дій в м. Харкові матеріали справи не містять.

Крім того, суд зазначає, що Законом України № 2173 від 01 квітня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо адміністрування окремих податків у період воєнного, надзвичайного стану» п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено п.п. 69.28, яким встановлюються правила на підтвердження платником податків даних, визначених у податковій звітності в разі втрати ним первинних документів через бойові дії та окупацію.

Так, у разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, в якому зазначаються обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості із зазначенням реквізитів).

Позивачем, у відповідності до п.п.69.28 п. 69 ПК України не надано до суду доказів подання до контролюючого органу повідомлення про підтвердження втрати первинних документів. Крім того, до суду не було подано жодного доказу, який би підтверджував доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо евакуації з м. Харків, втрати офісного обладнання, електронних ключів та неможливості сплати податків, а саме актів про втрату або пошкодження майна та довідок з правоохоронних органів.

В той же час, позивачем під час розгляду справи не було подано до суду доказів неможливості сплати податку в сумі 33466,21 грн.

Відповідно до п. 3 розділу II Порядку до платників податків, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, які на дату набрання чинності цим Порядком мають можливість подати до контролюючого органу заяву та документи (копії документів), інформацію про відсутність можливості виконання податкових обов`язків, застосовуються такі правила.

У разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - фізичної особи, зокрема самозайнятої особи, своєчасно виконати свій податковий обов`язок, у тому числі обов`язок податкового агента, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 (далі - Переліки документів) до контролюючого органу в порядку передбаченому пунктом 8 цього розділу.

Відповідно до п. 7 розділу II Порядку платники податків, які не подали у строки, встановлені пунктами 3 та 4 цього розділу, заяви у довільній формі та відповідних документів (копії документів), що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, передбаченого Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи або щодо яких контролюючий орган прийняв вмотивоване рішення щодо можливості своєчасного виконання таким платником податків свого податкового обов`язку, вважаються такими, що мають можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 8 розділу II Порядку платники податків подають до контролюючого органу заяву та документи в електронній формі шляхом надсилання через Електронний кабінет або у паперовій формі шляхом подання до контролюючого органу за місцем податкової адреси або будь-якого сервісного центру контролюючого органу, або надсилання поштою з повідомленням про вручення.

Відтак, вказані посилання позивача на Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022 № 225 (далі - Порядок) щодо неможливості виконання платником податків податкових обов`язків не можуть вважатися судом належними та обґрунтованими, оскільки твердження позивача про право подання зазначеної заяви та документів одночасно з набуттям можливості виконання одного із податкових обов`язків (реєстрації податкової накладної, подання звітності, сплати невиконаного податкового зобов`язання тощо) таким платником податку, передбачених Кодексом або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючий орган, але не пізніше 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платника податків, не підтверджується належними та допустимими доказами, які підтверджують фактичну дату зупинення чи відновлення господарської діяльності позивачем.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що податковий борг у позивача виник ще до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, тобто до 24 лютого 2022 року, а позивач зобов`язаний був виконати своє податкове зобов`язання по сплаті узгодженої суми єдиного податку ще у строк до 21.02.2022.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування рішення Головного управління ДПС у Харківській області №00/7727/24-03 від 11.04.2023 року "Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )".

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2023 по справі № 520/20534/23 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко