Справа № 500/7904/23
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7904/23

21 грудня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В.розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 11.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з особливостями визначеними ст.287 КАС України. Призначено судове засідання у справі на 21 грудня 2023 року о 10:00 год. в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: 46006 м.Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.11.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, зокрема, виконавчого листа №500/2310/23,Ю виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 03.10.2023. Причиною повернення стала невідповідність коду ЄДРПОУ юридичній особі, зазначеній боржником у виконавчому листі №500/2310/23 від 03.10.2023.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, оскільки винесене повідомлення не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, є передчасним та підтверджує бездіяльність старшого державного виконавця та вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання, а тому спірне повідомлення підлягає скасуванню.

Від відповідача на адресу суду 19.12.2023 надійшов відзив на позов у якому він заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні.

Зазначає, що у виконавчому листі №500/2310/23 від 03.10.2023 виданому Тернопільським окружним адміністративним судом зазначено боржником - Тернопільську окружну прокуратуру, адреса: Тернопільська обл., м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 7. У вказаному виконавчому документі код юридичної особи боржника, а саме не відповідає найменуванню боржника Тернопільська окружна прокуратура, що є порушенням п.6 ч.4. ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

В повідомленні від 17.11.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу роз`яснено припис ст. 4 Закону, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

З огляду на викладене, вважає що ним вчинено усі дії, які передбачені законодавцем, що регулюють виконавче провадження та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому, вимоги скаржника не підлягають до задоволення.

Позивач 20.12.2023 надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задоволити.

Представник відповідача 21.12.2023 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

З врахуванням наведеного, та враховуючи скорочені строки розгляду справи даної категорії суд вирішив розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступні обставини.

Позивачем, ОСОБА_1 , на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було подано заяву від 09.11.2023 про примусове виконання виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, разом із оригіналом виконавчого листа зобов`язального характеру №500/2310/23 від 03.10.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Тернопільську окружну прокуратуру повторно розглянути адвокатські запити ОСОБА_1 від 11.04.2023 та 21.04.2023 з урахуванням правової позиції, наданої судом у рішенні.

Однак, 17.11.2023 державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, згідно якого вбачається, що у

виконавчому листі №500/2310/23, виданому 03.10.2023 на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.07.2023, код юридичної особи боржника, а саме не відповідає найменуванню боржника Тернопільська окружна прокуратура.

Не погоджуючись з вимогами та відмовою у вигляді повідомлення про повернення виконавчого документа №500/2310/23 від 03.10.2023 стягувачу без прийняття до виконання, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 55 Конституції визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.373 КАС України Виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та

посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби,

приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до

виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому листі №500/2310/23 від 03.10.2023, виданому Тернопільським окружним адміністративним судом, зазначено боржником - Тернопільську окружну прокуратуру, адреса: Тернопільська обл., м. Тернопіль, бульвар Шевченка, 7.

У вказаному виконавчому документі код юридичної особи боржника, а саме код ЄДРПОУ- 02910098, не відповідає найменуванню боржника - Тернопільська окружна прокуратура. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських організацій код ЄДРПОУ- 02910098 належить Тернопільській обласній прокуратурі.

Тобто в даному випадку державний виконавець не може самостійно надавати оцінку того, що саме неправильно вказано у виконавчому листі: найменування боржника чи код ЄДРПОУ боржника.

В повідомленні від 17.11.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу роз`яснено припис ст. 4 Закону, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Тобто, законодавство містить механізм усунення недоліків в оформленні виконавчого листа, який можливо використати у даному випадку.

Відповідно до п. 4 розділу Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МУЮ 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу МУЮ 29.09.2016 №2832/5) відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення за якими: - боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; - сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Державний виконавець, при поданні стягувачем заяви про примусове виконання виконавчого документа, зобов`язаний діяти виключно у межах повноважень, наданих йому Законом, а саме: перевірити відповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим цим законом, та прийняти виконавчий документ до виконання за умови відсутності визначених ст.26 Закону №1404-VIII підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

З огляду на викладене, дані обставини свідчать про те, що державним виконавцем вчинено всі дії, які передбачені законодавцем, що регулюють виконавче провадження та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведені вище обставини, оскаржуване повідомлення державного виконавця від 17.11.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону №1404-VIII.

Відповідно за наведених обставин, судом не встановлено, а позивачем не доведено підстав які б свідчили, що спірне повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, прийняте без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності та наведені положення чинного законодавства, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування відмови у вигляді повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Галицька, 45,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76019, код ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386);

Головуючий суддя Осташ А.В.