Справа № 600/1169/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 грудня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/1169/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у письмовому провадженні клопотання про поновлення строків звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач у позові просить суд:

- визнати протиправними дії дисциплінарної комісії ГУНП в Чернівецькій області в складі голови комісії та її членів щодо складання висновку службового розслідування від 26.01.2023 стосовного ОСОБА_1 - оперуповноваженого СКП Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Чернівецькій області № 43 від 27.01.2023 про застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 - оперуповноваженого СКП Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП в Чернівецькій області № 40 о/с від 06.02.2023 про звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого СКП Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області;

- зобов`язати ГУНП в Чернівецькій області прийняти рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого СКП Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області;

- стягнути з ГУНП в Чернівецькій області заробітну плату (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з 07.02.2023 по час поновлення на посаді.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишено без руху. Надано позивачу п`ятиденний строк з дня ухвали для подання до Чернівецького окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у справі № 600/1169/23-а.

На виконання вимог ухвали суду від 29.11.2023 про залишення позовної заяви без руху, представник позивача подав до суду заяву про поновлення строків звернення до суду.

В обґрунтування клопотання представник позивача вказував, що дійсно з наказом про застосування дисциплінарного стягнення позивач ознайомлений 06.02.2023, а договір про надання йому правової допомоги ним укладено 09.02.2023. У зв`язку із тим, що зі змісту наказу не вбачається фактичні підстави для про звільнення позивача зі служби в поліції, представником позивача було скеровано адвокатський запит до відповідача про надання матеріалів службового розслідування, копії наказу про звільнення позивача, довідки про середньомісячний заробіток.

Вже після одержання відповіді на адвокатський запит 26.02.2023 з матеріалами службового розслідування стосовно позивача, позивач звернувся до суду.

Представник позивача зазначає, що без отримання та ознайомлення з матеріалами службового розслідування неможливо обґрунтовано сформувати позовні вимоги, а тому 15-ти денний строк звернення до суду пропущений позивачем з поважних причин.

У судове засідання, призначене на 14.12.2023, учасники справи не з`явилися, проте подали заяви про розгляд заяви про поновлення строків звернення до суду у порядку письмового провадження, за їх відсутності. Крім того, у заяві представник позивача підтримав заяву про поновлення строків звернення до суду, просив суд заяву задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо поновлення позивачу строків звернення до суду, посилаючись на відсутність поважних причин пропуску 15-ти денного строку звернення.

Частиною 3 ст. 194 КАС України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи положення ст. 194 КАС України, суд вважає, що немає перешкод поданої заяви у порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про поновлення строків звернення, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Наказом ГУНП в Чернівецькій області № 43 від 27.01.2023 Про застосування дисциплінарного стягнення" застосовано до оперуповноваженого СКП Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. З даним наказом позивач ознайомився 02.02.2023, про що свідчить його підпис поставлений в наказі (Т. 1 а.с. 138-139).

Наказом ГУНП в Чернівецькій області № 40 о/с По особовому складу від 06.02.2023, звільнено оперуповноваженого СКП Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_1 з 06.02.2023 зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про національну поліцію (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Із змісту оскаржуваного наказу ГУНП в Чернівецькій області № 40 о/с По особовому складу від 06.02.2023 видно, що позивачем копію вказаного наказу одержано 06.02.2023 особисто, про що свідчить його підпис поставлений в наказі (Т.1 а.с. 141).

Вказана обставина не заперечувалася учасниками справи під час розгляду справи.

У розумінні ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальними строками є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Так, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює добросовісно ставитися до виконання учасниками процесу своїх обов`язків. Строки звернення до суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням певного спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII Про Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Суд зауважує, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут.

При наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі №807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі "Ніколова проти Болгарії" № 7888/03 тощо).

У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.

Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, "молодша норма" припиняє суперечливу до неї "старшу": цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.

Тобто у контексті цьому судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут НП України, що затверджений Законом України і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду № 120/7567/22 від 08.02.2023, котрий враховано в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України в ході розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Законодавцем внесено зміни до Дисциплінарного статуту в період дії воєнного стану, зокрема, абз. 1 ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту визначено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Тобто цим пунктом охоплено такі види дисциплінарних стягнень, як зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

Суд зазначає, що такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби мають бути реалізовані шляхом видання наказу по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення, як це передбачено ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту.

При цьому, Дисциплінарним статутом врегульовано питання ознайомлення з відповідними наказами.

Так, згідно із ч. 1-3 ст. 30 Дисциплінарний статуту у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

З аналізу вищенаведених норм, суд приходить до висновку, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи з приводу оскарження наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції встановлюється 15-ти денний строк.

Судом встановлено, що згідно наказу від № 43 від 27.01.2023 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. В порядку реалізації вказаного дисциплінарного стягнення, згідно наказу № 40 о/с від 06.02.2023 позивача звільнено зі служби в поліції.

Матеріалами справи підтверджується, що з оскаржуваним наказом № 43 від 27.01.2023 позивач ознайомився 02.02.2023, а з оскаржуваним наказом № 40 о/с від 06.02.2023 - ознайомлений та отримав його копію 06.02.2023 (Т. 1 а.с. 138 -139, 141).

Наведена обставина не заперечувалася учасниками справи.

У зв`язку із звільнення зі служби в поліції, 06.02.2023 позивач особисто отримав трудову книжку серії НОМЕР_1 , що підтверджується розпискою від 06.02.2023 (Т. 1 а.с. 140).

Представник позивача у заяві про поновлення строків звернення до суду, стверджував, що з наказом про застосування дисциплінарного стягнення № 40 о/с від 06.02.2023 позивач ознайомлений 06.02.2023.

Як видно із матеріалів справи, позивач звернувся з даним позовом до суду 06.03.2023, позовна заява підписана представником позивачем 06.03.2023, надіслана до суду поштою 06.03.2023 та отримана судом 08.03.2023, тобто з пропуском 15-ти денного строку звернення до суду (Т. 1 а.с. 1- 16, 17, 102).

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява подана позивачем з порушенням 15-ти денного строку звернення до суду.

У заяві про поновлення строків звернення до суду, позивач жодним чином не підтвердив поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у 15-ти денний строк з дня, коли він розписався в оскаржуваному наказі № 40 о/с від 06.02.2023 про реалізацію дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, оскільки підставами для поновлення строку звернення до суду є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Не наведено позивачем також поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у 15-ти денний строк з дня (02.02.2023), коли він ознайомився з оскаржуваним наказом № 43 від 27.01.2023 про застосування дисциплінарного стягнення.

Таким чином, позивач звернувся до суду після спливу 15-ти денного строку для звернення до суду, встановленого Дисциплінарним статутом, при цьому, жодних причин поважності пропуску такого строку, у заяві про поновлення строків звернення до суду не зазначив, доказів на їх підтвердження не надав.

На переконання суду, очікування відповіді на адвокатський запит стосовно матеріалів службового розслідування, копії наказу про звільнення, довідки про середньомісячний заробіток не перешкоджало позивачу вчасно звернутися до суду з даним позовом, оскільки йому було відомо про проведення службового розслідування щодо нього, винесення оскаржуваних наказів від 27.01.2023 № 43 та від 06.02.2023 № 40 о/с, з якими він ознайомлений, відповідно, 02.02.2023 та 06.02.2023.

Посилання представника позивача у заяві про поновлення строків на те, що зі змісту наказу № 40 о/с від 06.02.2023 не вбачається фактичні підстави про звільнення позивача зі служби в поліції, тому була необхідність в одержанні матеріалів службового розслідування, що унеможливлювало звернення до суду у 15-ти денний строк, суд відхиляє, оскільки, як зазначалося вище, йому було відомо про проведення службового розслідування щодо нього, винесення оскаржуваних наказів від 27.01.2023 № 43 та від 06.02.2023 № 40 о/с, з якими він ознайомлений, відповідно, 02.02.2023 та 06.02.2023. Крім того, позивачем було отримано 06.02.2023 копію оскаржуваного наказу № 40 о/с від 06.02.2023, який містить підставу його прийняття, а саме: оскаржуваний наказ № 43 від 27.01.2023. Відтак, позивачу було відомо фактичні підстави його звільнення зі служби в поліції, та як наслідок, представник позивача міг сформувати позовні вимоги щодо оскарження вказаних наказів.

На переконання суду, відсутність матеріалів службового розслідування, копії наказу про звільнення, довідки про середньомісячний заробіток не є перешкодою для звернення позивача до суду із дотримання 15-ти денного строку.

Посилання представника позивача у заяві, на те, що тільки після укладення договору про надання правничої допомоги та одержання відповіді на адвокатський запит 26.02.2023 з матеріалами службового розслідування стосовно позивача, позивач мав можливість звернувся до суду, суд також відхиляє, оскільки наведені обставини не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, що повинно бути підтверджено належними доказами.

Позивач жодним чином не підтвердив поважності причин, за яких ним не реалізовано своє право на захист у 15-ти денний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, оскільки підставами для поновлення строку звернення до суду є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відтак, наведені обставини не є об`єктивно непереборними та залежали від волевиявлення позивача. Доказів непереборності обставин до суду не надано.

Інші твердження представника позивача не спростовують пропущення позивачем 15-ти денного строку звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши заяву про поновлення строків звернення до суду, суд прийшов до переконання, що представником позивача не наведено обставин, що вказують на поважність підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, та не наведено обставин, які є об`єктивно непереборними, які не залежали від волевиявлення позивача, що пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, з огляду на наведені у заяві підстави про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами, жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк позивач не надав.

Будь-яких інших доказів, які б вказували про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, представником позивача до суду не надано.

Отже, представником позивача не наведено доводів поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, а також обставин, які унеможливили звернення позивача до суду з цим позовом протягом строку, встановленого ст. 30 Дисциплінарний статуту, з наданням відповідних доказів.

На підставі вищезазначених положень КАС України та з огляду на встановлені обставини у справі, вказані представником позивача у заяві підстави для поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду, суд визнає неповажними.

Частиною 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Беручи до уваги вищенаведене, суд залишає позовну заяву без руху та встановлює позивачу десятиденний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 171, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - залишити без руху.

3. Встановити позивачу десятиденний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду, з дати отримання копії ухвали.

4. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Левицький