Справа № 360/1199/22
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1199/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну праву за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 01.02.2022 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 01.02.2022 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 65493701 за виконавчим листом №360/411/21, виданим Луганським окружним адміністративним судом від 12.05.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.02.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області отримано постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01.02.2022 про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 65493701, якою на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду накладено штраф у розмірі 10200 грн 00 коп.

У мотивувальній частині постанови про накладення штрафу зазначено, що станом на 01.02.2022 боржником рішення суду фактично в повному обсязі не виконано та копій підтверджуючих документів надано не було.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, головним державним виконавцем відповідача за невиконання рішення прийнято Постанову про накладення штрафу, встановлено новий строк для виконання рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Позивач вважає, що заступником начальника відповідача невірно застосовано положення Закону № 1404.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вважає неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо винесення постанови про накладення штрафу. Головне управління не погоджується з зазначеною постановою про накладення штрафу, вважає її безпідставною, незаконною та такою, що винесена з порушенням норм діючого законодавства та підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області повернуто позивачу.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2023 року ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі № 360/1199/22 скасовано. Справу № 360/1199/22 направлено для продовження розгляду до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області строк усунення недоліків адміністративного позову.

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 17 квітня 2023 року зупинено провадження у справі № 360/1199/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №360/7689/21.

Ухвалою суду від 28.06.2023 справу прийнято до провадження судді Тихонова І.В.

Ухвалою суду від 20.12.2023 поновлено провадження у справі.

Від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти позовних вимог з огляду на наступне.

19.05.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65493701.

Державному виконавцю, щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів, надано не було.

Державним виконавцем, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

Копію постанови направлено боржнику для виконання.

Державним виконавцем, керуючись ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, направлено вимоги боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

Державному виконавцю, щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів, надано не було.

Враховуючи вищезазначене, 01.02.2022 державним виконавцем, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10 200 грн. та направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органів досудового розслідування.

Таким чином, відповідач вважає, що накладаючи штраф постановою від 01.02.2022 на боржника, виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

На думку відповідача жодних законних підстав для задоволення адміністративного позову не існує, а обставини на які посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є необґрунтованими.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

За даними КП Діловодство спеціалізованого суду у справі № 360/411/21 рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 15 січня 2021 року №07, яким відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про прокуратуру України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII у зв`язку з прийняттям Другим Сенатом Конституційного Суду України 13.12.2019 Рішення №7-р (ІІ)/2019. Зобов`язано Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 №1697-VII на підставі довідки прокуратури Луганської області від 23.12.2020 за №21-863вих-20 з урахуванням раніше проведених виплат та з виключенням із періоду перерахунку проміжок часу з 01.05.2020 по 31.10.2020. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду від 15 березня 2021 року у справі № 360/411/21 набрало законної сили 15 квітня 2021 року.

13 травня 2021 року по справі №360/411/21 видано виконавчий лист.

За заявою стягувача від 19 травня 2021 року заступником начальника відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65493701, якою боржнику встановлено строк для виконання рішення протягом 10 робочих днів.

Листом 01.06.2021 за №1200-0402-8/13298, що надійшов до державного виконавця 07.06.2021, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що управлінням проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за період з 01 травня 2020 року по 31 жовтня 2020 року. На основну відомість травня 2021 року нараховано та виплачено місячний розмір пенсії у сумі 17690,00 грн. Сума пенсії за період з 13.12.2019 по 30.04.2020 та з 01.11.2020 по 30.04.2021 у розмірі 134238,47 грн обліковується в управлінні та буде виплачена після отримання фінансування на даний вид виплат.

Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП №65493701 з Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: вул.Шевченка, 9 м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404).

27 вересня 2021 року заступником начальника відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП № 65493701, якою замінено боржника у виконавчому провадженні ВП № 65493701 з Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

26 жовтня 2021 року за №10241 держаним виконавцем винесено вимогу відповідно до ст.18 Закону України Про виконавче провадження, згідно з якою Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області мало надати інформацію щодо повного та фактичного виконання вищевказаного рішення суду; інформацію щодо стану виконання рішення суду, а у разі невиконання надати обґрунтоване пояснення, чому вказане рішення суду не може бути виконано.

Листом від 10.11.2021 за №1200-0304-8/49234 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомило, що ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії починаючи з 13 грудня 2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат та з виключенням із періоду перерахунку проміжок часу з 01.05.2020 по 31.10.2020. Пенсія в новому розмірі нарахована та виплачена на основну відомість травня 2021 року. Оскільки фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією Закону № 1697-VII здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, суму доплати, що утворилась на виконання з азначеного рішення суду за період з 13.12.2019 по 30.04.2020 та з 01.11.2020 по 31.03.2021 обліковано в управлінні, та внесено до реєстру судових рішень, виконання якого буде здійснюватись в межах відповідних бюджетних призначень за окремою бюджетною програмою.

Постановою відповідача від 17 листопада 2021 року ВП №65493701 про накладення штрафу, за невиконання рішення суду накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області штраф у розмірі 5100,00 грн.

В подальшому, державним виконавцем направлялись вимоги боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

У відповідь на вимогу від 01.12.2021, пенсійним органом надавалась відповідь від 15.12.2021 № 1200-0304-8/58226, в якій зазначено, що ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії починаючи з 13 грудня 2019 року, з урахуванням раніше проведених виплат та з виключенням із періоду перерахунку проміжок часу з 01.05.2020 по 31.10.2020. Пенсія в новому розмірі нарахована та виплачена на основну відомість травня 2021 року. Оскільки фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією Закону № 1697-VII здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, суму доплати, що утворилась на виконання з азначеного рішення суду за період з 13.12.2019 по 30.04.2020 та з 01.11.2020 по 31.03.2021 обліковано в управлінні, та внесено до реєстру судових рішень, виконання якого буде здійснюватись в межах відповідних бюджетних призначень за окремою бюджетною програмою.

01.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі 10 200 грн та направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органів досудового розслідування.

02.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також за даними Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2023 (набрала законної сили 02.11.2023) у справі № 360/7689/21 задоволено апеляційну скаргу ГУПФУ в Луганській області, визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Віхлініної Д.В. від 17.11.2021 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні ВП № 65493701.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року в справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року в справі № 686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року в справі № 420/70/19.

Судом з вищеописаних письмових доказів встановлено, що на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 01.02.2022 ВП 65493701, боржником рішення суду фактично не виконано, оскільки відсутня виплата ОСОБА_1 нарахованої на виконання рішення суду від 15 березня 2021 року в справі № 360/411/21 суми пенсії.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», яка набрала законної сили з 01 квітня 2021 року, затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (далі - Порядок).

Також цією постановою затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема до пунктів 4 та 6 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280.

Так, згідно з пунктом 4 та абзацом дев`ятим пункту 6 Положення, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань:

розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

забезпечення своєчасної та у повному обсязі виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

З вищевказаних положень слідує, що з 01 квітня 2021 року фінансування пенсійних виплат здійснюється безпосередньо Пенсійним фондом України та не віднесено до компетенції ГУПФУ в Луганській області.

Також постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Порядок № 1165).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1165 цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі).

Пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у cформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів) (пункт 2 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

З вищевказаних положень слідує, що виділення коштів на виплату стягувачу пенсії за рішенням суду від 15 березня 2021 року в справі № 360/411/21 здійснюється з державного бюджету України на відповідний рік та не залежить від ГУПФУ в Луганській області.

Так, позивачем на виконання даного рішення суду проведено перерахунок пенсії, розмір пенсії після перерахунку з обмеженням з 13.12.2019 склав 16380,00 грн, з 01.11.2020 склав 17120,00 грн, з 31.12.2020 17690,00 грн. В повному розмірі пенсія була нарахована та виплачена на основну відомість травня 2021. Суму доплати в розмірі 134238,46 грн., що утворилась на виконання зазначеного рішення суду за період з 13.12.2019 по 30.04.2020 та з 01.11.2020 по 30.04.2021 обліковано в управлінні, та внесено до реєстру судових рішень, виконання якого буде здійснюватись в межах відповідних бюджетних призначень за окремою бюджетною програмою.

Підсумовуючи вищевикладене, судом встановлено, що на час винесення державним виконавцем Відділу постанови від 01 лютого 2022 року ВП № 65493701 про накладення штрафу, боржником рішення суду фактично не виконано.

Проте суд зазначає, що виплата стягувачу заборгованості з пенсії можлива виключно за умови виділення відповідних коштів з державного бюджету України на відповідний рік, а ГУПФУ в Луганській області вжито всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду по справі № 360/411/21.

Суд переконаний, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється з державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року в справі № 405/3663/13-а (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 71834551).

Верховний Суд України у своїх постановах (справи № 21-1044а15, № 21-2630а15, № 21-5118а15, № 804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зважаючи на вищевикладене, суд погоджується з твердженнями ГУПФУ в Луганській області, що відсутність коштів на виплату заборгованості за судовим рішенням, тобто відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин, тому у державного виконавця були відсутні підстави для накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

Крім того, суд зважає, що відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі можливо виключно у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, належними доказом чого є попередньо винесена постанова державного виконавця про накладення штрафу.

У даному випадку така обов`язкова умова відсутня, оскільки, як вже вище вказано, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року в справі № 360/7689/21, яка набрала законної сили 02 листопада 2023 року, визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.11.2021 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 65493701 за виконавчим листом № 360/411/21, виданим Луганським окружним адміністративним судом 13.05.2021 (попередньо винесена постанова).

За встановлених судом обставин та наведеного нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що доводи позивача про відсутність у державного виконавця правових підстав для винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн є обґрунтованими, тому постанова державного виконавця від 01 лютого 2022 року ВП № 65493701 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно, є протиправною та підлягає скасуванню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), структурним підрозділом якого є відповідач.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, будинок 22, код за ЄДРПОУ відсутній) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 01.02.2022 № 65493701 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01 лютого 2022 року про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 65493701 за виконавчим листом №360/411/21, виданим Луганським окружним адміністративним судом 13.05.2021.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 61002, Харківська область, місто Харків, Київський район, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 16, код за ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Тихонов