Справа № 160/19479/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки, що при виконанні зовнішньоекономічного контракту позивач порушив ч. 3 ст. 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» в частині ненадходження імпортного товару на адресу ТОВ «ДТМ- ІНЖИНІРИНГ» та у відповідності до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про валюту та валютні операції» нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, оскільки станом на 10.03.2023 року по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» заборгованість у розмірі 205544,00 доларів США і не могла відображатись (була відсутня) з огляду на те, що по 6 класу рахунків, а саме 632 рахунок, обліковуються розрахунки з іноземними постачальниками по імпортним операціям, а облік імпортної операції на суму 205544,00 доларів США закінчився 01.08.2022 року шляхом отримання ТОВ «ДТМ-ІНЖИНІРИНГ» обладнання за кордоном, а не грошових коштів, як це вказано в акті перевірки.
Ухвалою від 07 серпня 2023 року суд відкрив провадження в порядку спрощеного позовного провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 04 вересня 2023 року суд відмовив Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує про задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначає, що ТОВ «ДТМ-Інжиніринг» під час документарної перевірки надано документи щодо імпорту товару без його ввезення на територію України, зокрема: зовнішньоекономічний контракт від 01.08.2022 № 20201005 про участь у демонстраційній виставці обладнання (з додатками 1, 2 до нього); акт приймання- передачі обладнання від 01.08.2022 б/н до зовнішньоекономічного контракту від 01.08.2022 № 20201005; інвойси від 31.01.2023 № 2023-01-31-1, № 2023-01-31-2; банківські виписки; оборотно-сальдові відомості о рахунку 362 та 632; довіреність від 01.08.2022 б/н; акт приймання-передачі обладнання від 01.08.2022 б/н до зовнішньоекономічного контракту від 05.10.2020 №20201005; листи нерезидента «Smec СО» від 07.07.2022 б/н, від 07.02.2023 б/н до ТОВ «ДТМ-Інжиніринг» (без перекладу на українську мову).
За результатами аналізу наданих документів встановлено, що такі документи не підтверджують використання резидентом продукції за межами України, але можуть підтверджувати продаж нерезиденту товару за межами України.
Разом з тим відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» від 09.03.2023 за період з 01.02.2023 до 03.02.2023 на рахунок ТОВ «ДТМ-Інжиніринг» зараховано грошові кошти в розмірі 205 511,00 доларів США, але в призначенні платежу відсутні реквізити зовнішньоекономічного контракту.
На підтвердження зарахування грошових коштів в розмірі 205 511,00 доларів США, як оплату за зовнішньоекономічним контрактом від 01.08.2022 № 20201005, надано лист нерезидента «Smec СО» від 07.02.2023 б/н до ТОВ «ДТМ-Інжиніринг» (без перекладу на українську мову).
ДПС звертає увагу, що належним підтвердженням зарахування коштів, як оплату за зовнішньоекономічним контрактом (у разі відсутності в призначенні платежу реквізитів контракту), є відповідне підтвердження банку.
На думку представника відповідача, надані до перевірки документа не підтверджують зарахування коштів в розмірі 205 511,00 доларів США, як оплату за зовнішньоекономічним контрактом від 01.08.2022 № 20201005.
04.08.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де позивач зазначив, що оцінюючи в якості доказу лист нерезидента SMEC CO. LTD, Південна Корея, від 07.02.2023 року про зарахування 205511,00 доларів США за зовнішньоекономічним контрактом від 01.08.2022 року № 20201005, відповідач у відзиві вказує, що належним підтвердженням зарахування коштів, як оплату за зовнішньоекономічним контрактом (у разі відсутності в призначенні платежу реквізитів контракту) є відповідне підтвердження банку, проте в акті перевірки про будь-яке підтвердження призначення платежу нічого не навів. Відповідач під час проведення перевірки не надавав запити та вимоги з цього приводу.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Відповідно до пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст 9-1 , пп.2.1.4. п.20.1 ст 20 , пп 78.1.5 п. 78.1 ст 78 пп. 69.2 п. 69 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням заперечень від 06.04.2023 року № 060423-1 на акт документальної позапланової перевірки «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДТМ-Інжиніринг» від 27.03.2023 року № 1175/04-36-07-02/4087650 з метою перевірки дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 05.10.2020 № 20201005 та на підставі наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 25.04.2023 року № 2073-п проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «ДТМ-Інжиніринг» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 05.10.2020 № 20201005 за період з 05.10.2023 року по 10.03.2023.
З направленням на право проведення перевірки від 24.04.2023 №2658 ознайомлено під підпис 25.04.2023 уповноважену особу Лозового О.А. довіреність від 14.03.2023 р.).
За результатами перевірки контролювальним органом складено акт від 08.05.2023 року, яким встановлені порушення ч. 3 ст. 13 Закону України № 2473, при виконанні імпортного контракту від 05.10.2020 року № 20201005,який укладено з нерезидентом - фірма «SMEC CO. LTD» (Південна Корея), в частині ненадходження імпортного товару, за що на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України № 2473 ТОВ «ДТМ-ІНЖИШРИНГ» нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сері ЗЕД.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначені Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21 червня 2018 року № 2473-VIII.
Частиною 1 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції" встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно із частиною 3 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції" у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
В свою чергу, пунктом 21 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 02.01.2019 № 5 передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Вирішуючи справі по суті суд встановив, що між ТОВ «ДТМ-ІНЖИНІРИНГ» та SMEC CO. LTD, Південна Корея було укладено зовнішньоекономічний контракт № 20201005 від 05.10.2020 року.
В межах вказаного контракту товариством в Україні укладені договори з покупцями обладнання, що виготовляє SMEC CO. LTD. Для виконання договорів, укладених з юкупцями, що є резидентами України, ТОВ «ДТМ-ІНЖИНІРИНГ» складено специфікації № 6 від 10.08.2021 та № 8 від 13.10.2021 з постачальником-нерезидетом та у 2021 році перераховані грошові кошти у іноземній валюті. У бухгалтерському обліку ці операції були відображені по рахунку 632 "Розрахунки з іноземними постачальниками".
Після початку повномасштабної агресії Російської Федерації на територію України покупці звернулись до ТОВ «ДТМ-ІНЖИНІРИНГ» з листами про розірвання договорів постачання, які надавались до перевірки.
Так як обладнання на той час вже було в процесі виготовлення, ми звернулись до виробника з листом від 04.07.2023 року про повернення грошових коштів, тому що власних коштів на доставку обладнання та сплату митних платежів товариство у достатній кількості не мало.
Натомість SMEC CO. LTD запропонувало укласти договір про участь у демонстраційній виставці на території підприємства у період 01.08.2022-31.01.2023 з можливістю викупу обладнання у ТОВ «ДТМ-ІНЖИНІРИНГ».
Розуміючи, що для нас відсутні обставини непереробної сили (форс-мажорні обставини) і маючи право на використання обладнання без його фактичного імпорту, ТОВ «ДТМ-ІНЖИНІРИНГ» погодилось та уклало з SMEC CO. LTD договір про участь у демонстраційній виставці № 20201005 від 01.08.2022 та за актом приймання-передачі обладнання від 01.08.2022 за контрактом від 05.10.2020 № 20201005 прийняло його у власний баланс та передало обладнання, як власне, за актом приймання-передачі обладнання від 01.08.2022 за контрактом від 01.08.2022 № 20201005 для участі у демонстраційній виставці.
Укладення договору від 01.08.2022 № 20201005 стало підставою для зменшення дебіторської заборгованості по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» в сумі 205564,00 доларів США.
Станом на 10.03.2023 року по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» заборгованість у розмірі 205544,00 доларів і не могла відображатись оскільки була відсутня, з огляду на те, що по 6 класу рахунків, а саме: 632 рахунок, обліковуються розрахунки з іноземними постачальниками по імпортним раціям, а облік імпортної операції на суму 205544,00 доларів США закінчився 01.08.2022 шляхом отримання ТОВ «ДТМ-ІНЖИНІРИНГ» обладнання за кордоном, а не грошових коштів.
Скориставшись правом, наданим резидентам України п п. 5, п.9, Розділу III Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою Постановою правління НБУ 02.01.201 № 7, ТОВ «ДТМ-ІНЖИНІРИНГ» на підставі наданих до перевірки документів почало використання обладнання за межами України.
Обґрунтовуючи незгоду із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач посилається на те, що контролюючим органом безпідставно нараховано пеню під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Надаючи правову оцінку цьому мотиву позовної заяви суд зазначає, що згідно із п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення, визначені в абзацах другому дев`ятому цього пункту.
Протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Водночас Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX, в редакції від 01.01.2021, підпункт 14.1.162 ПК України викладено в наступній редакції: « 14.1.162. пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».
Відповідно до п.п. 54.3.3. п. 54.3. статті 54 ПК України згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, ПК України визначено, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.
Пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог ПК України з 01.01.2021 є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1. ст. 14 ПК України та відповідно нарахування пені у період з 01.01.2021 суперечить положенням абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд зробив висновок, що податковий орган неправомірно нарахував позивачу пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно із пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок про задоволення позовної заяви.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Керуючись статтями 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 25.12.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук