Справа № 160/27991/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 грудня 2023 року Справа № 160/27991/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юрков Е.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89), Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

27 жовтня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89), (вул. Данили Галицького, буд. 1, м. Дніпро, 49128; ІК в ), Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» щодо відмови в прийняті у ОСОБА_1 документів необхідних для оформлення паспорту та відмови у здійснені заходів щодо одержання ОСОБА_1 паспорту, у тому числі в зверненні уповноваженої особи державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України для оформлення та видачі ОСОБА_1 нового паспорту громадянина України замість втраченого згідно вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. No302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016р. № 745);

- зобов?язати державну установу «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» вжити заходи для одержання ОСОБА_1 нового паспорту громадянина України замість втраченого.

- зобов?язати Головне управління Державної міграційної служби України видати ОСОБА_1 новий паспорт громадянина України замість втраченого у строки визначені п. 8 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016р. № 745).

??????Позов не відповідав вимогам статті161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 19.12.2023 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.

До заяви на виконання вимог ухвали від 05.12.2023 позивачем заявлено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Обгрунтувань заявленого клопотання позивачем не наведено.

Суд, розглянувши зазначену заяву, проаналізувавши норми Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до таких висновків.

Статтею 1 Кодексу адміністративного судочинства України цей кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах (далі КАС України).

Відповідно до частин 1, 4 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1-3 статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 4 статті 12 КАС України чітко визначено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 12 КАС України визначено, що умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною 4 цієї статті за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що законодавець чітко визначив, що за правилами спрощеного позовного провадження може розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, перелічених у частині 4 статті 12 КАС України та частині 4 статті 257 КАС України.

При цьому, спрощене позовне провадження передбачено законодавцем для розгляду справ як незначної складності, перелік яких визначений частиною 6 статті 12 КАС України, так інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Отже, предмет спору у даній справі не віднесений до категорій, перелічених у частині 4 статті 12 КАС України та частині 4 статті 257 КАС України.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження по даній справі.

Також, до заяви на виконання вимог ухвали від 05.12.2023 позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що за період відбування покарання у вигляді позбавлення волі призначене вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.12.2020 у справі №191/621/20 у державній установі «Дніпровська виправна колонія (№ 89)» з липня 2022 року по жовтень 2023 року включно позивач знаходився на повному державному забезпеченні та розмір його доходів склав 0 грн., що підтверджується довідками від 24.11.23 № 104 та від 24.11.23 № 105 про доходи.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

У розумінні приписів указаної норми відстрочення або розстрочення сплати судового збору позивачу, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин та підтвердження їх належними доказами.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення позивача від сплати судового збору.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України Про судовий збір, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи з податкового органу (центру зайнятості), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.8 Закону України Про судовий збір повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, на підтвердження неможливості сплати судового збору, позивач зазначає, що з липня 2022 року по жовтень 2023 року включно знаходився на повному державному забезпеченні та розмір його доходів склав 0 грн., що підтверджується довідками від 24.11.23 № 104 та від 24.11.23 № 105 про доходи.

Суд оцінює вказані доводи, вважає, що позивачем надано належні та достатні докази неможливості сплати судового збору, у зв`язку з чим доходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження згідно частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів адміністративного позову порушень строків, передбачених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження у справі немає.

Керуючись статтями 171, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру в сумі 1073,60 грн. задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89), Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 розгляд справи за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні відмовити.

Прийняти позовну заяву до розгляду, та відкрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89), Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 22 січня 2024 року в приміщенні суду за адресою: 49005, м.Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5.

Здійснювати розгляд адміністративної справи одноособово суддею Е.О. Юрковим.

Роз`яснити відповідачу його право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Повідомити сторін, що відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення та пояснення повинні відповідати вимогам частин другої-четвертої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інформацію щодо адміністративної справи учасники даної справи можуть отримати на офіційному порталі судової влади України у мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://adm.dp.court.gov.ua/sud0470/gromadyanam/csz/).

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Е.О. Юрков