Справа № 360/1303/23
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/1303/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Єфременко Володимир Миколайович (далі представник позивача), до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому представник позивача просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення під час її перерахунку та обмеження пенсії позивача максимальним розміром;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії позивача максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що він є пенсіонером за вислугу років і перебуває на обліку у відповідача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 360/3251/21, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 90 % до 70 % суми грошового забезпечення. Зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії позивачу відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 360/3251/21 ГУ ПФУ в Луганській області в листопаді 2021 року здійснено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Луганській області від 09 липня 2021 року № 309 ( ОСОБА_1 ), яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за вислугу років з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 18 червня 2021 року № 33/33-1657. Зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 грудня 2019 року з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 18 червня 2021 року № 33/33-1657, та фактично сплачених сум.

З квітня 2023 року позивач став отримувати пенсію у розмірі 20930,00 грн.

18 липня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою повідомити про здійснення перерахунку його пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21, про розрахунок, розмір та складові грошового забезпечення його пенсії після перерахунку та з вимогою про перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, визначеного довідкою Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 18 червня 2021 року № 33/33-1657, починаючи з 01 грудня 2019 року, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Листом ГУ ПФУ в Луганській області від 09 серпня 2023 року № 5066-5088/С-02/8-1200/23 відповідач повідомив позивача про перерахунок та виплату з 01 квітня 2023 року його пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 18 червня 2021 року № 33/33-1657. Судове рішення по справі № 360/5072/21 не містить зобов`язань щодо обчислення пенсії позивача без обмеження її максимального розміру, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також, що під час виконання має бути враховано резолютивну частину рішення суду по справі № 360/3251/21.

Додатком до листа від 09 серпня 2023 року № 5066-5088/С-02/8-1200/23 ГУ ПФУ в Луганській області позивачу наданий розрахунок пенсії за вислугу років позивача станом на 01 квітня 2023 року, з якого вбачається що відповідач при перерахунку 01 квітня 2023 року пенсії позивача, проігнорував та не виконує рішення суду по справі № 360/3251/21, повторно незаконно зменшив основний розмір пенсії позивача з 90 % до 70 % відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року по справі № 360/5072/21.

Також виплати пенсії позивача обмежені відповідачем максимальним розміром, що у теперішній час становить 20930,00 грн.

З посиланням на положення статей 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, та Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, представник позивача вважає, що зміна встановленого законом максимального відсоткового розміру пенсії позивача (з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення) відбулась після призначення пенсії позивачу, що суперечить вимогам чинного законодавства, застосування обмеження максимального розміру пенсії також є протиправним.

Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

ГУ ПФУ в Луганській області позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі отримало в електронному кабінеті 30 жовтня 2023 року та 06 листопада 2023 року відповідно, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Луганській області 24 листопада 2023 року подало відзив на позовну заяву. Однак, суд не враховує зазначений відзив, оскільки він поданий поза межами встановленого судом строку (останній день на подання відзиву 07 21 листопада 2023 року, дата складання відзиву 23 листопада 2023 року, дата подання до суду 24 листопада 2023 року) без заяви про поновлення пропущеного процесуального строку.

Разом з цим, до відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду, відповідачем не додано доказів направлення відзиву на позовну заяву представнику позивача, а лише у відзиві зазначено, що його направлено на електронну пошту представника позивача.

Відповідно до положень частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали судової справи у електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером за вислугу років та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років, що підтверджується протоколом та розрахунком по пенсійній справі № (МВС) і пенсійним посвідченням від 29 березня 2005 року № 9299, виданим УМВС України в Луганській області.

Відповідно до перерахунку пенсії за вислугу років станом на 01 вересня 2014 року за пенсійною справою № (МВС) позивачу перераховано пенсію за вислугу років у розмірі 90 % від грошового забезпечення, розмір пенсії з 01 вересня 2014 року складає 7703,74 грн.

Згідно з перерахунком пенсії за вислугу років станом на 01 травня 2018 року за пенсійною справою № (МВС) позивачу з 01 січня 2016 року перераховано пенсію за вислугу років у розмірі 70 % від грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103; розмір пенсії з 01 травня 2018 року складає 10180,49 грн.

Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № (МВС) ГУ ПФУ в Луганській області ОСОБА_1 нараховано до виплати заборгованість з пенсії за вислугу років після проведеного на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 перерахунку пенсії за вислугу років за період з 01 січня 2016 року по 30 квітня 2018 року у загальному розмірі 69349,00 грн (по 2476,75 грн щомісячно).

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 360/3251/21, яке набрало законної сили 21 вересня 2021 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 % до 70 % суми грошового забезпечення. Зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у справі № 360/3251/21 судом установлено, що позивачу пенсія призначена з 01 січня 2007 року, її розмір склав 90 % від грошового забезпечення. Згідно з розрахунком пенсії за вислугу років на 01 грудня 2015 року, протоколами від 01 вересня 2014 року, від 01 лютого 2015 року, від 01 червня 2016 року позивач отримував пенсію у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення (вислуга років 39) у розмірі 7703,74 грн.

На виконання означеного судового рішення ГУ ПФУ в Луганській області у жовтні 2021 року здійснило ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення та нарахувала заборгованість з перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2021 року у загальному розмірі 139228,90 грн (у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року по 559,51 грн щомісячно, у період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2021 року по 2908,71 грн щомісячно, у період з 01 липня 2021 року по 31 жовтня 2021 року по 908,71 грн щомісячно), що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № (МВС) та перерахунком пенсії станом на 01 листопада 2021 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Луганській області від 09 липня 2021 року № 309 ( ОСОБА_1 ), яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії за вислугу років з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 18 червня 2021 року № 33/33-1657. Зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 18 червня 2021 року № 33/33-1657, та фактично сплачених сум.

У березні 2023 року ГУ ПФУ в Луганській області на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21 перерахувало позивачу пенсію за вислугу років з 01 грудня 2019 року у розмірі 70 % від грошового забезпечення; загальний розмір пенсії з 01 квітня 2023 року, який підлягає виплаті, складає 20930,00 грн, що підтверджується перерахунком пенсії за пенсійною справою № (МВС) від 01 квітня 2023 року.

Згідно з розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № (МВС) ГУ ПФУ в Луганській області ОСОБА_1 нараховано до виплати заборгованість з пенсії за вислугу років після проведеного на виконання рішення Луганського окружного адміністративного від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21 перерахунку пенсії за вислугу років за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2023 року у загальному розмірі 188349,63 грн.

Відповідно до розрахунків пенсії з урахуванням рішення суду у справі № 360/5072/21 у період з 01 грудня 2019 року по 30 червня 2020 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 27646,23 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 16380,00 грн; у період з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 27646.23 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 17120.00 грн; у період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 27646,23 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 17690,00 грн; у період з 01 липня 2021 року по 30 листопада 2021 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 27646,23 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 18540,00 грн; у період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2022 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 27646,23 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 19340,00 грн; у період з 01 березня 2022 року по 30 червня 2022 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 31516,70 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 19340,00 грн; у період з 01 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 31516,70 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 20270,00 грн; у період з 01 грудня 2022 року по 28 лютого 2023 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 31516,70 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 20930,00 грн; у період з 01 березня 2023 року по 30 листопада 2023 року позивачу нараховувалась пенсія у розмірі 33016,70 грн (70 % від грошового забезпечення), з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії 20930,00 грн, що також підтверджується протоколом за пенсійн

Отже, з наданих документів та заяв по суті справи судом установлено, що:

- на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21 ГУ ПФУ в Луганській області проведено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року як визначено судом;

- перерахунок пенсії за вислугу років з 01 грудня 2019 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21 здійснено у розмірі 70 % грошового забезпечення, а не 90 % (первинно встановлений відсоток пенсії);

- перерахунок пенсії за вислугу років з 01 грудня 2019 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21 проведено з урахуванням обмеження розміру пенсії її максимальним розміром.

Листом ГУ ПФУ в Луганській області від 09 серпня 2023 року № 5066-5088/С-02/8-1200/23 відповідач повідомив позивача про перерахунок та виплату з 01 квітня 2023 року його пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21 з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, які визначені в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» від 18 червня 2021 року № 33/33-1657. Судове рішення по справі № 360/5072/21 не містить зобов`язань щодо обчислення пенсії позивача без обмеження її максимального розміру, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також, що під час виконання має бути враховано резолютивну частину рішення суду по справі № 360/3251/21.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З указаного вбачається, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку зі збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до положень частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу 01 січня 2007 року) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт «б» статті 12): за страховий стаж 25 років 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43 Закону № 2262-XII).

Перерахунок призначених відповідно до цього Закону пенсій визначений статтею 63 Закону № 2262-XII (у редакцій, чинній на час проведення перерахунку пенсії), відповідно до якої (частини перша, друга) перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції та податкової міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських (частина третя статті 63 Закону № 2262-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок № 45).

Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку № 45 (у редакції, з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, чинній на час проведення перерахунку пенсії):

- перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-XII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством;

- на підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії;

- на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Абзацами першим-шостим пункту 5 Порядку № 45 визначено, що для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:

- посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;

- надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання «заслужений» чи «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;

- щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;

- інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;

- щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах «С», у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром «Байконур», якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення із служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 01 січня 2008 року для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.

Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених в абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються (абзац сьомий пункту 5 Порядку № 45).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 45 відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена.

Абзацом першим пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено, зокрема, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», пунктом 3 якої постановлено перерахувати з 01 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

З указаного вбачається, що такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, відсоткове співвідношення, встановлене статтею 13 Закону № 2262-XII, вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Позивачу первинно пенсія за вислугу років була призначена 01 січня 2007 року, її розмір складав 90 % від грошового забезпечення. Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 2262-XII у редакції, чинній на час призначення, максимальний розмір пенсії був обмежений 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до розрахунків пенсії за вислугу років на 01 грудня 2015 року, протоколами від 01 вересня 2014 року, від 01 лютого 2015 року, від 01 червня 2016 року за пенсійною справою № (МВС) та розрахунку пенсії за вислугу років станом на 01 вересня 2014 року до перерахунку пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 до проведених перерахунків пенсії на підставі рішень суду пенсія за вислугу років ОСОБА_1 призначена у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

На момент виникнення спірних правовідносин (здійснення позивачу перерахунку пенсії за вислугу років на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21) частиною другою статті 13 Закону № 2262-XII встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, 100 %, до категорії 2, 95 %.

Разом з тим застосування відповідачем цього показника (70 % відповідних сум грошового забезпечення) при перерахунку пенсії позивача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

При перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 45 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у рішенні Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) врегульований положеннями статті 63 Закону № 2262-XII (яка не змінювалася), а також постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і Порядку № 45, тому застосування статті 13 Закону № 2262-XII, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що незазначення у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 360/5072/21 зобов`язання відповідача перерахувати пенсію на підставі оновленої довідки з визначенням відсоткового розміру пенсії, а саме 90 %, не є підставою для порушення відповідачем норм пенсійного законодавства з урахуванням наявної сталої судової практики та рішення Верховного Суду від 04 лютого 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 щодо протиправного зменшення відсоткового значення грошового забезпечення при перерахунку пенсій військовослужбовцям відповідно до Закону № 2262-XII.

З огляду на вказане, з метою відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення його прав та законних інтересів, відповідач має провести позивачу з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату перерахованої пенсії за вислугу років з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог в частині обмеження пенсії її максимальним розміром суд зазначає наступне.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано такими, що не відповідають статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому, положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Суд зауважує, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

Зокрема у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19, від 20 липня 2022 року у справі № 340/2476/21, від 25 липня 2022 року у справі № 580/3451/21, від 30 серпня 2022 року у справі № 440/994/20, від 10 травня 2023 року у справі № 620/9370/21 і від 02 червня 2023 року у справі № 420/14462/20 Верховний Суд дійшов таких висновків:

«… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 і Законом № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI …».

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, до спірний правовідносин застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-XII як спеціального, а не Закону № 3668-VI, яким лише внесено зміни до Закону № 2262-XII.

Враховуючи цей висновок, обмеження відповідачем з 01 грудня 2019 року максимального розміру пенсії ОСОБА_1 є протиправним.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01 грудня 2019 року без обмеження пенсії її максимальним розміром.

Стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: […] визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії […].

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії це певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність це певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення це нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року у справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, треба зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення та обмеження пенсії за вислугу років її максимальним розміром;

зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області провести з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії за вислугу років позивачу відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, без обмеження розміру пенсії її максимальним розміром, та здійснити виплату перерахованої пенсії за вислугу років з урахуванням виплачених сум.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю лише зі словесним корегуванням обраного позивачем способу судового захисту.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 29 жовтня 2023 року № 1544-0508-6677-4427.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Позивачем у позовній заяві заявлено одну вимогу немайнового характеру, друга є похідною вимогою, тому позивач за подання цієї позовної заяви повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн за одну вимогу немайнового характеру.

При цьому суд зауважує, що відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана через підсистему «Електронний суд», тому ставка судового збору в даному випадку повинна становити 858,88 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

З огляду на те, що судом установлено порушення відповідачем конституційного права позивача на перерахунок пенсії як складової частини права на соціальний захист, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту першого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (частина друга статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90 % до 70 % сум грошового забезпечення та обмеження пенсії за вислугу років її максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90 % сум грошового забезпечення, без обмеження розміру пенсії її максимальним розміром, та здійснити виплату перерахованої пенсії за вислугу років з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Кисіль