Справа № 200/5424/23
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року Справа№200/5424/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 вересня 2023 року через підсистему «Електронний Суд» до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про протиправним та скасування протоколу, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати Протокол/Розпорядження №08 від 07.02.2023 року про перерахунок пенсії, наданий в листі від 27.03.2023 року;

визнати дії відповідача стосовно внесення в графу Особливості позначку Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. таким чином не включив Позивача в коло осіб, стосовно яких зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії протиправними та в графу Тривалість стажу вказано: страховий стаж 12 років 10 місяців 9 днів тоді як насправді страховий стаж складає 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком № 1 - 16 років 0 місяців 6 днів на підземних роботах;

визнати бездіяльність відповідача стосовно не нарахування поточної пенсії Позивачу у розмірі 80% його заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI, з врахуванням ч. 2 ст. 10 Прикінцевих положень Закону № 345-VI протиправною;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 з 01.04.2011 року з урахуванням за періоду роботи позивача в якості роботи за Списком № 1 відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та ч.1 ст. 28 та ч.2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації на момент нарахування до фактичної виплати, за винятком виплачених сум та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону № 1058-IV.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

В 2002 році, по досягненні пенсійного віку та наявності стажу - 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком № 1 - 16 років 0 місяців 6 днів на підземних роботах, позивачу була призначена пенсія за віком, пільгова (список №1), яка виплачувалась до виїзду за кордон.

17.10.2010 року позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Починаючи з 17.10.2010 року він призначеної по закону пенсії не отримував. 17.08.2021 року представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, надіслали безпосередньо до відповідача нотаріально посвідчену та апостильовану особисту заяву про поновлення пенсії. Проте, відповідач протиправно відмовив у поновленні виплати пенсії, тому він був змушений звернутися до суду з позовною заявою по справі №200/639/22. 16.02.2022 року Донецький окружний адміністративний суд виніс рішення, в якому вирішив: визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькі області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 1 липня 2021 року про поновлення виплати пенсії. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 1 липня 2021 року про поновлення виплати з прийняттям рішення за результатами її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Судове рішення набрало законної сили 19.03.2022 року. 24.02.2023 року представник Позивача направив Відповідачу лист про добровільне виконання рішення суду. 27.03.2023 року Відповідач у своєму листі №4719-3783/М-02/8-0500/23 повідомив, що в березні 2023 року ним поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2011 року. До листа від 27.03.2023 року надано протокол/розпорядження про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Вважає, що з Протоколу/Розпорядження №08 від 07.02.2023 року слідувало наступне:

відповідач, поновив нарахування пенсії, але не врахував дані заробітної плати та стажу, які були в документах пенсійної справи позивача;

відповідач під час розрахунку поточної пенсії протиправно вніс в графу Особливості позначку Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. таким чином не включив позивача в коло осіб, стосовно яких зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії та в графу Тривалість стажу вказав: страховий стаж 12 років 10 місяців 9 днів тоді як насправді страховий стаж складає 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком № 1 - 16 років 0 місяців 6 днів на підземних роботах та вказано Середньомісячний заробіток - 0.00000;

відповідач під час розрахунку поточної пенсії не нарахував поточну пенсію позивачу у розмірі 80% його заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI, з врахуванням ч. 2 ст. 10 Прикінцевих положень Закону № 345-VI;

відповідач під час розрахунку поточної пенсії не здійснив індексацію, а саме: автоматичні масові перерахунки пенсії та не врахував надбавки до пенсії, на момент нарахування до фактичної виплати, відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону 1058-IV та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України № 251 та № 124 , в редакції дійсної на момент нарахування/фактичної виплатипенсії позивачу;

відповідач під час розрахунку поточної пенсії не здійснив перерахунок та виплату недоотриманої пенсію ОСОБА_1 за період з 01.04.2011 року по теперішній час з урахуванням індексації на момент нарахування до фактичної виплати, за винятком виплачених сум та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону № 1058-IV.

Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідачем надано до суду відзив на позов, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

У 2010 році Позивач виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 200/639/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління задоволено частково. Визнано протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 1 липня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 1 липня 2021 року про поновлення виплати пенсії з прийняттям рішення за результатами її розгляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №200/639/22 виконано Головним управлінням в межах покладених судом зобов`язань, а саме: поновлено виплату пенсії з 01.04.2011 за адресою, яка зазначена в архівній пенсійній справі до дати виїзду за кордон. Листами від 27.03.2023 № 4719-3783/ М-02/8-0500/23, від 18.05.2023 № 0500-0202-8/41967 та від 13.07.2023 № 0500-0210- 8/60416 представника Позивача повідомлено про порядок надання реквізитів банківського рахунку для виплати пенсії відповідно до норм чинного законодавства.

При поновленні виплати пенсії позивачу та здійсненні перерахунку Головним управлінням правомірно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.;». При цьому, чинне законодавство дійсно не містить норм, в яких встановлено, що пенсія поновлюється в розмірі, визначеному на дату припинення її виплати. Водночас, це також не означає, що поновлення виплати пенсії проводиться за нормами, чинними на дату поновлення, оскільки за період такої невиплати зміна розміру пенсії відбувалась поступово, з урахуванням чинного на час проведення перерахунку законодавства. Окрім того, будь-які масові перерахунки та індексація не передбачені рішенням суду, ухваленим на користь Позивача. Таким чином, у Головного управління відсутні підстави для перерахунку пенсії, призначеної позивачу.

Що стосується не здійснення розрахунку та виплати пенсії позивачу у розмірі 80% його заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058 та статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, зазначив наступне. З аналізу норм Закону № 345 та Закону № 1058 вбачається, що для нарахування пенсії на пільгових умовах у розмірі, встановленому абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058, статтею 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці необхідно дотримання таких умов: 1) робота за професією, яка пов`язана з видобутком вугілля, залізної руди, руд кольорових і рідкісних металів, марганцевих, уранових, магнієвих (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритних руд, робота на шахтобудівних підприємствах та в державних воєнізованих аварійнорятувальних службах (формуваннях) у вугільній промисловості; 2) належність професії до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці 3) стаж на підземних роботах повний робочий день не менше 15 років. Оскільки Позивач у 2010 році виїхав до Ізраїлю, паперова пенсійна справа ОСОБА_1 зберігалась в архівному відділі органу Фонду за місцем його проживання до дати виїзду за кордон. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений у встановленому законом порядку. На сьогоднішній день його дію не скасовано та не припинено. Після введення в Україні воєнного стану, у зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Донецької області, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.08.2022 № 679-р Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області працівники Головного управління були змушені покинути своє місце проживання та евакуюватися за межі Донецької області. З огляду на наведене, доступ до матеріалів архівних паперових пенсійних справ, в.т.ч. пенсійної справи ОСОБА_1 , відсутній. При відпрацюванні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі № 200/639/22 встановлено, що в програмному комплексі АСОПД відсутня архівна електронна пенсійна справа ОСОБА_1 . До Пенсійного фонду України направлено лист від 22.09.2022 № 0500-1608- 5/56987 щодо вивантаження електронної пенсійної справи. У свою чергу, Пенсійний фонд України перенаправив вказаний лист Головного управління до ДП Інформаційний центр персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України. Станом на теперішній час відповідь не надійшла. У зв`язку з відсутністю архівної паперової пенсійної справи, відновлення нарахування пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 200/639/22 здійснювалось в електронній підсистемі ІКІС ПФУ Призначення та виплата пенсій (ППВП) згідно з документами, наданими представником Позивача 20.08.2021. Страховий стаж, зазначений в підсистемі ППВП, внесено згідно з даними трудової книжки від 06.07.1964 № б/н. Тривалість пільгового стажу не визначено, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність спеціального стажу роботи. З огляду на наведене, підстави для застосування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 положень частини 1 статті 28 Закону № 1058 та статті 8 Закону № 345 на теперішній час відсутні.

Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, зазначено, що такі вимоги наразі є передчасними. На думку представника відповідача, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, (тобто, на майбутнє), що суперечить основним засадам адміністративного судочинства та його принципам тощо.

Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про протиправним та скасування протоколу, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. Надано позивачу термін протягом десяти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання документу про сплату судового збору у сумі 858,88 грн.

17 жовтня 2023 року представником позивача через підсистему «Електронний Суд» надано на виконання вимог ухвали суду від 03 жовтня 2023 року документ про сплату судового збору у сумі 858,88 грн.

У період з 16 жовтня 2023 року по 20 жовтня 2023 року суддя Зеленов А.С. брав участь в онлайн підготовці суддів окружних адміністративних судів з метою підвищення рівня кваліфікації, який проводила Національна школа суддів України.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №200/5424/23. Витребувано від відповідача належним чином завірені копії: пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин;

письмові пояснення щодо не здійснення позивачу розрахунку та виплати пенсії уM розмірі 80% його заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI; письмові пояснення щодо підстав встановлення в пенсійній справі позивача в графі «особливості» позначки «не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі»; всі інші докази, які стали підставою для вчинення відповідачем спірних дій.

13 та 14 листопада 2023 року відповідачем надіслано до суду відзив на позов та документи на виконання вимог ухвали суду від 23 жовтня 2023 року.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив відповідно до статті 163 КАС України.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 , яке видано 29 січня 2003 року УПФ в Київському районі м. Донецька, позивачу призначена пенсія за віком з 01 жовтня 2002 року.

01 липня 2021 року позивачем подана до Пенсійного органу заява про призначення/перерахунок пенсії.

За наслідками розгляду заяви позивача від 01 липня 2021 року про призначення/перерахунок пенсії ГУ ПФУ надано відповідь від 21 вересня 2021 року щодо подання та оформлення документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , в якій зазначено, що заява про призначення пенсії ОСОБА_1 від 01 липня 2021 року надана всупереч вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, тому не може бути винесене рішення про призначення, або відмову в призначенні пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 20022 року у справі №200/639/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 01 липня 2021 року про поновлення виплати пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 липня 2021 року про поновлення виплати з прийняттям рішення за результатами її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 20022 року у справі №200/639/22 набрало законної сили 19 березня 2022 року.

Відповідно до норми частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

24 лютого 2023 року представником позивача подана до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заява про добровільне виконання рішення суду.

Листом від 27 березня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило представника позивача про наступне.

В березні 2023 року Головним управлінням на виконання рішення суду ОСОБА_1 поновленно виплату пенсії з 01.04.2011 за адресою, яка значиться по архівній пенсійній справі до дати виїзду за кордон. Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги» виплата пенсій здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо). У зв`язку з відсутністю в пенсійній справі ОСОБА_1 відомостей про фактичне місце проживання на території України та наявністю в матеріалах пенсійної справи інформації, що заявник зареєстрований та постійно проживає за кордоном Ізраїль, а також з відсутністю заяви щодо перерахування пенсійних виплат до уповноваженого банку, не проводити виплату пенсії по пенсійній справі ОСОБА_1 з 01.04.2011. Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі №200/639/22 виконано відповідно до покладених судом зобов`язань в повному обсязі. Разом з цим, надано розпорядження про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 згідно рішення суду з 01.04.2011.

З рішення №08 від 07 лютого 2023 року слідує, що позивачу проведено перерахунок пенсії, однак протокол містить графу «Особливості» в якій зазначено «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно» Крім того, протокол містить графу «Страховий стаж (неповний)» в якій зазначено «12 років 10 місяців 9 днів» та графу «Страховий стаж до 01.01.2004» в якій зазначено «12 років 10 місяців 9 днів.»

Листом від 13 липня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило представника позивача про необхідність надання до органу ПФУ ОСОБА_1 заяви про виплату пенсії через уповноважену банківську установу. Роз`яснено порядок подання відповідної заяви.

18 липня 2023 року представником позивача надіслано до відповідача заяву про надання банківських реквізитів.

Надаючи оцінку позовним вимогам в частині визнання протиправним та скасування Протоколу/Розпорядження №08 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07 лютого 2023 року про перерахунок пенсії, надане в листі від 27.03.2022, визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно внесення в графу «Особливості» позначку «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм», таким чином не включивши позивача в коло осіб, стосовно яких зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити недоотриману пенсію з 01.04.2011 року з урахуванням частини 1 статті 28, частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації на момент нарахування до фактичної виплати, суд виходить з наступного.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058 у редакції на момент подання заяви про поновлення пенсії) згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 якого виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у ст. 1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно із абз. 8 ч. 2 ст. 5 Закону №1058-IV, виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

За приписами ст. 28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35, а у жінок - 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Приписами частини 2,3 статті 42 Закону № 1058, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України №1058-IV, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Таким чином, з системного аналізу матеріалів по справі можна дійти висновку, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Судом встановлено, що Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 20022 року у справі №200/639/22, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 липня 2021 року про поновлення виплати з прийняттям рішення за результатами її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

07 лютого 2023 року проведено перерахунок пенсії позивачу згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/639/23. Протокольне рішення містить графу «Особливості» в якій зазначено «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно».

Водночас, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 20022 року у справі №200/639/22, яке набуло законної сили, не містить застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.

Таким чином, при поновленні позивачеві пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону № 1058-ІV.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд виходить з таких міркувань.

У силу статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Зі змісту пункту 49 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Єфименко проти України" можливо дійти висновку про те, що не розглядається у якості ефективного засіб захисту, який: "є залежним від розсуду відповідних органів влади і не є безпосередньо доступним для того, кого він стосується".

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

А відповідно до частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 (справа №826/7380/15) вказала, що верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, невід`ємною частиною конституційного права на судовий захист є можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог щодо поновлення яких встановлена у належній судовій процедурі та формалізована у судовому рішенні, що забезпечено конкретними гарантіями, які б дозволяли реалізувати його в повному об`ємі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя.

За обставин цієї справи, зважаючи, що при поновленні позивачеві пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що призвело до порушення права позивача на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону № 1058-ІV, суд дійшов підстав для задоволення позовних вимог в цій частині шляхом:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині встановлення особливості «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно» в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 08 від 07 лютого 2023 року про перерахунок пенсії;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до його пенсійних виплат особливості - «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно» та з дотриманням вимог частини 1 статті 28 та частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2011, з урахуванням виплачених сум.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини справи.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно внесення в графу «Тривалість стажу» вказано: «страховий стаж 12 років 10 місяців 9 днів», тоді як страховий стаж складає 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком №1 16 років 0 місяців 6 днів на підземних роботах, слід зазначити наступне.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абзаців першого та третього частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Згідно із частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається : 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із пунктом «в» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацами першим та другим пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців першого, другого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1 у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 1.5 розділу І Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (пункт 1.7 Порядку 22-1).

Згідно пункту 2.8 Порядку 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

Відповідно до положень пункту 4.2. Порядку 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4-3 Порядку 22-1).

Звертаючись до суду з даним позовом представником позивача зазначено, що страховий стаж позивача складає 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком 1 16 років 0 місяців 6 днів.

В матеріалах справи наявна трудова книжка на ім`я позивача, яка містить періоди на відповідних посадах.

Судом встановлено, що пенсійним органом зараховано до страхового стажу позивача наступні періоди:

з 01 липня 1964 року по 20 жовтня 1965 року (01 рік 03 місяці 20 днів);

з 25 жовтня 1965 року по 12 травня 1968 року (02 роки 06 місяців 18 днів);

з 30 липня 1970 року по 29 липня 1974 року (04 роки 0 місяців 0 днів);

з 06 серпня 1974 року по 06 серпня 1979 року (05 років 0 місяців 01 день).

Загалом зараховано до страхового стажу позивача 12 років 10 місяців 09 днів, що підтверджується розрахунком стажу форми РС -право.

Щодо визнання відповідачем страхового стажу позивача - 12 років 09 місяців 10 днів, у відзиві на позовну заяву зазначено наступне.

Оскільки Позивач у 2010 році виїхав до Ізраїлю, паперова пенсійна справа ОСОБА_1 зберігалась в архівному відділі органу Фонду за місцем його проживання до дати виїзду за кордон.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений у встановленому законом порядку. На сьогоднішній день його дію не скасовано та не припинено. Після введення в Україні воєнного стану, у зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Донецької області, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.08.2022 № 679-р Про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області працівники Головного управління були змушені покинути своє місце проживання та евакуюватися за межі Донецької області. З огляду на наведене, доступ до матеріалів архівних паперових пенсійних справ, в.т.ч. пенсійної справи ОСОБА_1 , відсутній.

При відпрацюванні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 по справі № 200/639/22 встановлено, що в програмному комплексі АСОПД відсутня архівна електронна пенсійна справа ОСОБА_1 . До Пенсійного фонду України направлено лист від 22.09.2022 № 0500-1608- 5/56987 щодо вивантаження електронної пенсійної справи. У свою чергу, Пенсійний фонд України перенаправив вказаний лист Головного управління до ДП Інформаційний центр персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України. Станом на теперішній час відповідь не надійшла.

У зв`язку з відсутністю архівної паперової пенсійної справи, відновлення нарахування пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 200/639/22 здійснювалось в електронній підсистемі ІКІС ПФУ Призначення та виплата пенсій (ППВП) згідно з документами, наданими представником Позивача 20.08.2021. Страховий стаж, зазначений в підсистемі ППВП, внесено згідно з даними трудової книжки від 06.07.1964 № б/н. Тривалість пільгового стажу не визначено, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують наявність спеціального стажу роботи.

На підтвердження доводів того, що паперова пенсійна справа ОСОБА_1 зберігалась в архівному відділі органу Фонду за місцем його проживання до дати виїзду за кордон суду не надано будь-яких доказів, не надано також і пояснень у якому саме органі Фонду зберігається паперова пенсійна справа позивача. Також, відповідачем не зазначено та не надано будь-яких відомостей про місце проживання позивача до дати виїзду за кордон.

Щодо доводів відповідача в частині того, що у зв`язку з евакуацією працівників управління за межі Донецької області доступ до пенсійної справи позивача у працівників відсутній, слід зазначити наступне. Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відомостей з офіційного сайту Головного управління (https://www.pfu.gov.ua/dn/golovne-upravlinnya-pensijnogo-fondu-ukrayiny-v-donetskij-oblasti/), даних із відповідної сторінки у мережі Facebook (https://www.facebook.com/dn.pfy/?locale=ru_RU) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області функціонує за адресою 84121, Донецька область, м. Слов`янськ, пл.Соборна, 3.

Введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який діє і натепер, не є саме по собі тією об`єктивною обставиною, що унеможливлює працівникам управління здійснювати свої функціональні обов`язки та мати доступ до пенсійних справ, які перебувають на зберіганні в управлінні.

Загальновідомим є факт, що у серпні 2022 року розпочалась евакуація жителів Донецької області, однак не державних органів. Наказ про простій, евакуацію Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, або його функціонування у дистанційному режимі у матеріалах справи відсутній.

Тобто, пенсійним органом не зазначено обґрунтованих причин того, як введення воєнного стану у зв`язку з евакуацією працівників перешкоджає останнім мати доступ до пенсійної справи позивача.

Вищевказане та пояснення відповідача щодо відсутності архівної паперової справи позивача у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області не може позбавляти позивача конституційного права на належний соціальний захист.

На підтвердження доводів про відсутність архівної електронної справи в програмному комплексі АСОПД, направлення відповідних листів до Пенсійного фонду України щодо вивантаження електронної пенсійної справи також не надано будь-яких доказів.

Разом з цим, відповідно до положень частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Проте, відповідачем не надано жодних документів, підтверджуючих вчинення будь-яких дій для витребування документів чи проведення перевірки достовірності таких документів.

В обґрунтування визначення стажу роботи позивача саме у 12 років 09 місяців 10 днів представником управління вказано, що страховий стаж внесено згідно з даними трудової книжки від 06.07.1964 № б/н, тобто її частини.

Водночас, слід відмітити і те, що за наявності таких тверджень, відповідачем все одно не надано оцінку щодо зарахування/не зарахування до стажу позивача періоду проходження служби в армії з 1968 року по 1970 рік, який відображено у трудовій книжці б/н від 06.07.1964 року.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розрахунок стажу, викладений у рішенні про перерахунок пенсії № 08 від 07 лютого 2023 року не відповідає критерію обґрунтованості.

Як раніше зазначалось, відповідно до положень пункту 4.2. Порядку 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4-3 Порядку 22-1).

Відтак, пенсійний орган наділений повноваженням щодо поновлення виплати пенсії.

Після отримання заяви позивача про поновлення виплати пенсії (повторному її розгляді), відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи позивача.

При цьому, відповідачем не визначено у рішенні № 08 від 07 лютого 2023 року періодів, які не зараховані позивачеві до страхового/пільгового стажу роботи, відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи та не здійснено посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не були зараховані

Зазначене свідчить, що відповідач діяв необґрунтовано, та без додержання вимог до відповідного рішення органу, уповноваженого на поновлення виплати пенсії, які визначені у частині 2 статті 2 КАС України.

Поряд з цим, зіставляючи у трудовій книжці позивача періоди роботи з розрахунком стажу, здійсненим відповідачем, судом встановлено, що до стажу роботи позивача не зараховані наступні періоди : з 1968 року по 1970 рік служба в Армії; з 13 серпня 1979 року по 14 січня 1989 року звільнено; з 26 січня 1989 року по 16 листопада 1989 року ; з 19 грудня 1989 року по 20 серпня 1996 року; з 03 вересня 1996 року по 31 липня 2001 року; з 02 серпня 2001 року по 20 вересня 2010 року.

Водночас, позивачем та його представником не зазначено власний розрахунок в частині того, які саме періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до страхового стажу, а які до пільгового. З огляду на викладене, суд позбавлений можливості надати оцінку даній позовній вимозі, оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, має бути чітким та зрозумілим.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи розрахунку сторони позивача в частині того, які саме періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до страхового стажу, а які до пільгового, суд вважає, що розрахунок в частині визначення страхового стажу позивача 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком №1 16 років 0 місяців 6 днів на підземних роботах не є належним чином обґрунтованими.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі №514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «…Суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача».

З огляду на викладене вище, з метою ефективного захисту прав позивача, позовні вимоги в частині визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно внесення в графу «Тривалість стажу» вказано: «страховий стаж 12 років 10 місяців 9 днів», тоді як страховий стаж складає 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком №1 16 років 0 місяців 6 днів на підземних роботах, слід задовольнити шляхом:

визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині внесення в графу «Тривалість стажу» відмітки «страховий стаж (неповний) - 12 років 10 місяців 9 днів, страховий стаж до 01.01.2004 12 років 10 місяців 9 днів» в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 08 від 07 лютого 2023 року про перерахунок пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути питання наявності у позивача страхового та пільгового стажу роботи, у тому числі роботи за Списком №1, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

При цьому, суд вважає вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини справи.

В той же час, надаючи оцінку позовним вимогам в частині визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно не нарахування поточної пенсії позивачу у розмірі 80% його заробітної плати, визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 28 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону № 345-VI, з врахуванням ч. 2 ст. 10 Прикінцевих положень Закону № 345-VI протиправною, зобов`язання здійснити перерахунок та виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 з 01.04.2011 року з урахуванням за періоду роботи позивача в якості роботи за Списком № 1 відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, суд зазначає, що такі вимоги є похідними від вимог в частині визнання протиправної бездіяльності щодо не визначення пенсійним органом страхового стажу позивача 45 років 9 місяців 0 днів, у тому числі за Списком №1 16 років 0 місяців 6 днів на підземних роботах, які суд визнав необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутній розрахунок щодо того, які саме періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до страхового стажу, а які до пільгового та з метою ефективного захисту прав позивача судом вирішено зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути питання наявності у позивача відповідного стажу роботи з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

З огляду на це, позов у цій частині є передчасним та не підлягає задоволенню.

З приводу позовних вимог щодо компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Статтею 1 Закону №2050-III передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Дія Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону та конкретизують підстави і механізм виплати компенсацій.

Згідно з пунктом 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу (пенсії) проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Приписи пункту 4 Порядку №159 визначають, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Так, позовна заява в цій частині обґрунтована тим, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2023 року у справі №200/639/22 визначено право позивача на отримання пенсії з 01.04.2011 року, тобто, на думку позивача та його представника, виплата пенсії здійснюється з порушенням строків, а саме з затриманням стосовно кожного місяця вказаного періоду на сьогоднішній день.

Як зазначалось вище, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії.

Водночас, слід відмітити, що позивачем у позовній заяві не визначено конкретного періоду, з яким він би пов`язував порушення строку виплати нарахованих доходів (пенсії ) на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі №200/639/22.

Тобто, позивачем не визначається конкретний момент з якого виникає право на таку компенсацію та коли цей момент завершується.

У постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року по справі № 200/299/21-а касаційним судом при розгляді справи вказано про необхідність встановлення порушення строків виплат грошових доходів.

Отже, позовна заява не містить викладу фактичних обставин справи, з якими позивач пов`язує порушення своїх прав або законних інтересів, а саме: позивачем не визначено конкретного періоду, з яким він би пов`язував порушення строку виплати нарахованих доходів (пенсії ) на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року 200/639/22.

Слід відмітити, що відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Згідно з ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені позовні вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, позовні вимоги в частині щодо компенсації втрати частини доходів є абстрактними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, посилання представника позивача у позові на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 815/1226/18 не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки стосується питання поновлення та виплати пенсії за віком відповідно до закону Закону № 1058-IV. Тобто, обставини у справі №815/1226/18 є відмінними від обставин у даній справі.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість пред`явленого позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем за подання цього позову сплачено судовий збір у сумі 858,88 грн, що підтверджується квитанцією від 16 жовтня 2023 року.

Позовна заява подана через підсистему «Електронний Суд».

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 429,44 грн ((858,88 грн /4 х2).

При обчисленні розміру судового збору судом враховані положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3) про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині встановлення особливості «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно» в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 08 від 07 лютого 2023 року про перерахунок пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до його пенсійних виплат особливості - «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. з 01.04.2011 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ з 01.04.2011 по довічно» та з дотриманням вимог частини 1 статті 28 та частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2011, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині внесення в графу «Тривалість стажу» відмітки «страховий стаж (неповний) - 12 років 10 місяців 9 днів, страховий стаж до 01.01.2004 12 років 10 місяців 9 днів» в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 08 від 07 лютого 2023 року про перерахунок пенсії .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути питання наявності у ОСОБА_1 страхового та пільгового стажу роботи, у тому числі роботи за Списком №1, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 429 (чотириста двадцять дев`ять) гривень 44 копійки.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 21 грудня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов