Справа № 160/19147/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у частині невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №68 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та початкового складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану" за травень-жовтень 2022 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та початкового складу, поліцейським та їх сім`ям під час військового стану" за період травень-жовтень 2022 року в загальній сумі 347 299 (триста сорок сім тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн. 32 коп.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач наказом Командувача Оперативного Командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 31.12.2021 №355 призначений на посаду юрисконсульта юридичної служби управління Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (закрите найменування військова частина НОМЕР_2 ) та проходив військову службу у складі зазначеної ВЧ НОМЕР_1 з 06.01.2023 по 31.01.2023 на посадах офіцерського складу. Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України в період з 10.03.2022 по 31.12.2022 Харківська, Донецька, Луганська, Запорізька та Дніпропетровська області входили в перелік зон ведення бойових дій. Підпорядковані ВЧ НОМЕР_2 підрозділи виконували бойові завдання в зазначений період в цих областях відповідно до бойових розпоряджень. ВЧ НОМЕР_1 в зазначений період здійснювала заходи по виконанню бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в зоні ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями та входила в склад оперативного угрупування військ ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке здійснювало оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами підпорядкованими ВЧ НОМЕР_1 , що вели бойові дії на лінії зіткнення з противником, відповідно до бойового розпорядження ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 09.03.2022 №313/238/124, позатермінового бойового донесення від 09.03.2022 №32. Таким чином в період з 10.03.2022 по 31.12.2022 розмір додаткової винагороди встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168) для військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 повинен складати - 100 000 грн., пропорційно дням участі у здійсненні зазначених вище заходів. Фактично, особовому складу ВЧ НОМЕР_1 додаткова винагорода у зазначеному розмірі була нарахована та виплачена за період березень - квітень 2022 року, та за період листопад - грудень 2022 року. При цьому підставою для нарахування додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за зазначені періоди були одні і ті ж бойові розпорядження ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " - від 09.03.2022 №313/238/124, та позатермінове бойове донесення від 09.03.2022 №32 (вих.№44 дск). Але, особовий склад ВЧ НОМЕР_1 здійснював заходи по виконанню бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в зоні ведення бойових дій згідно з тими ж самими бойовими розпорядженнями, які діяли і в період березень - квітень 2022 року та листопад - грудень 2022 року, та входив в склад оперативного угрупування військ - ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке здійснювало оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами підпорядкованими ВЧ НОМЕР_1 , що вели бойові дії на лінії зіткнення з противником і в період травень - жовтень 2022 року. Але в цей період нарахування та виплата додаткової винагороди була здійснена у розмірі 30 000 грн. На підставі вищезазначеного, позивач вважає, що має місце факт не донарахування йому додаткової винагороди, встановленої Постановою №168 для військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за 6 (шість) місяців 2022 року, за період травень - жовтень 2022 року. З урахуванням виплати позивачу додаткової винагороди із розрахунку 100 000 грн. на місяць, пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях у дні відрядження у підпорядковані військові частини в період червень - вересень 2022 року, (довідки про безпосередню участь у бойових діях знаходяться у адміністративному відділі ВЧ НОМЕР_1 ), та отримання за зазначений спірний період додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн., позивач вважає, що відповідач повинен виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, встановлену Постановою №168 у розмірі 347 299, 32 грн. 17.05.2023 позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачу письмову заяву про виплату ОСОБА_1 спірних коштів, але станом на день направлення позову відповіді позивач не отримав, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення порушеного строку звернення до суду. В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначає, що з 02.02.2023 по теперішній час проходить військову службу в складі ВЧ НОМЕР_3 в Чернівецькій області. У зв`язку з введенням військового стану всі військові частини Збройних Сил України переведені на цілодобовий режим роботи без вихідних і святкових днів. З 24.02.2022 до липня 2023 року всі відпустки військовослужбовцям 3бройних Сил України були скасовані. На виконання розпорядження Головнокомандувача 3бройних Сил України з метою недопущення втрат серед мирного населення та знищення критичної інфраструктури населених пунктів всі підрозділи ВЧ НОМЕР_3 , в якій позивач в даний час проходить військову службу, розосереджені по всій території Чернівецької області, частково в Харківській, Донецькій та Чернігівській областях, поза межами населених пунктів. Крім того по ходу служби позивач знаходиться в постійних відрядженні, у тому числі і в зону ведення бойових дій. Також для підготовки позовної заяви позивачу були потрібні документи, на підставі яких він отримував додаткову винагороду, з цією метою позивач двічі звертався з письмовими запитами до відповідача, 04.03.2023 через ВЧ НОМЕР_3 , та особистим запитом 21.03.2023, але відповідь так і не отримав, тільки після звернення до адвоката та надання відповідачу адвокатського запиту, відповідач 01.07.2023 надав необхідні документи.
Ухвалою суду від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
05.09.2023 від представника відповідача до суду надійшла заява про залишення позову без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що позивач був виключений із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 31.01.2023 наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2023 №31. Таким чином, встановлена дата 31.01.2023, коли позивач дізнався про порушення прав щодо невиплати йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. за період травень - жовтень 2023 року відповідачем, але при цьому позивач намагається приховати свою триваючу пасивну поведінку, що може свідчити про недотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у нього можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. Незнання про порушення своїх прав через байдужість до них або через небажання дізнатися не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Стосовно заявленого клопотання, суд зазначає таке.
Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Приписами частин 1, 2, 3 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців).
За приписами частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України у редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2022 року, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
На час виникнення спірних правовідносин, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.
Відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.
Згідно з частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України , суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За наведених обставин, суд визнає поважною причину пропуску строку звернення до суду, поновлює строк звернення до суду та відмовляє ВЧ НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про залишення позову без руху.
15.09.2023 від позивача надійшла відповідь відзив на позовну заяву, в якій позивачем підтримано доводи, викладені у позовній заяві.
25.09.2023 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідачем підтримано доводи, викладені у відзиві.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 31.12.2021 №355 пар. 1 увільнено від займаних посад і призначено старшого лейтенанта ОСОБА_1 , старшого офіцера мобілізаційного відділення Індустріального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра, юрисконсультом юридичної служби управління регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.05.2022 №227 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану за квітень 2022 року» наказано виплатити особовому складу ВЧ НОМЕР_1 та 356 окремої роти охорони та обслуговування, за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 майору юстиції ОСОБА_1 , юрисконсульту юридичної служби, за період з 01.04.2022 по 30.04.2022.
Відповідно до довідки про доходи ВЧ НОМЕР_1 від 02.06.2023 №94, виданої ОСОБА_1 , про те, що він проходив військову службу з 06.12.2022 у ВЧ НОМЕР_1 , яка знаходилась на фінансовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_6 від 31.07.2022, позивач знаходиться на фінансовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_7 з 01.08.2022, убув для подальшого проходження служби 1.01.2023 і його грошове забезпечення (нараховане) з січня 2022 по січень 2023 становить:
- січень 2022: нараховане грошове забезпечення 13 502, 54 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 0,00 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- лютий 2022: нараховане грошове забезпечення 21 384,85 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 5 357,14 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- березень 2022: нараховане грошове забезпечення 21 921,49 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 30 000,00 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- квітень 2022: нараховане грошове забезпечення 22 033,78 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 100 000,00 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- травень 2022: нараховане грошове забезпечення 22 274,44 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 30 000,00 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- червень 2022: нараховане грошове забезпечення 22 378,64 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 30 000,00 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- липень 2022: нараховане грошове забезпечення 22 427,43 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 30 000,00 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- серпень 2022: нараховане грошове забезпечення 22 643,33 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 39 032,26 грн.; грошова допомога для оздоровлення 21 361,43 грн.;
- вересень 2022: нараховане грошове забезпечення 22 643,23 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 76 666,67 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- жовтень 2022: нараховане грошове забезпечення 22 325,17 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 30 000,00 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- листопад 2022: нараховане грошове забезпечення 23 104,29 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 117 010,75 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- грудень 2022: нараховане грошове забезпечення 22 832,26 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 97 741,93 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.;
- січень 2023: нараховане грошове забезпечення 21 361,43 грн.; винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168 30 000,00 грн.; грошова допомога для оздоровлення 0,00 грн.
Всього нараховано: 280 832,88 грн. (грошове забезпечення), 615 808,75 грн. (винагорода, згідно з ПКМУ від 28.02.2022 №168), 21 361,43 (грошова допомога для оздоровлення за 2022 рік) за період з січня 2022 по січень 2023 включно.
На думку позивача, додаткова винагорода мала бути йому нарахована у період з квітня 2022 по жовтень 2022 у розмірі 100 000,00 грн., тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі- Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з пунктом 2 Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023 та триває до теперішнього часу.
Пунктом 1 Постанови №168, зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях або заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29 (далі - Доручення від 23.06.2022 №912/з/29), згідно з пунктом 1 якого під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;
бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Абзацами 1 та 2 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.
Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.
Водночас, абзацами 3-7 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Відповідно до пункту 4 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29, керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку №2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надати право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.
Пунктом 14 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 передбачено, що це доручення застосовувати з 01.06.2022 (крім абзацу третього пункту 1, абзацу четвертого пункту 7 та підпункту 9.11 пункту 9 (в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за час проходження підготовки (навчання) за кордоном щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) цього доручення, які застосовувати з 24.02.2022).
Тобто зазначене Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 видане Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, застосовується з 01.06.2022 (крім окремих випадків, коли положення цього акта застосовуються з 24.02.2022).
При цьому абзацом 4 пункту 5 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 надано право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп включати до довідок про безпосередню участь у бойових діях або заходах терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.
Таким чином, безпосередньою участю військовослужбовця у бойових діях або заходах є виконання військовослужбовцем у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та у визначених відповідним рішення Головнокомандувача Збройних Сил України районах ведення бойових дій завдань та участь військовослужбовця у заходах, перелік яких визначений пунктом 1 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29.
При цьому, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах повинна бути підтверджена відповідними документами, перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29, на підставі яких керівником органу військового управління видається довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах.
Матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів на підтвердження прийняття безпосередньої участі позивачем в заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації за спірний період з травня 2022 по жотвень 2022, що дає право на отримання збільшеної грошової винагороди у відповідності до Постанови КМУ № 168.
Відповідно до довідки про доходи позивача від 02.06.2023 №94, яка міститься в матеріалах справи, за спірний період, тобто за травень 2022 - жовтень 2022 позивачу було нараховано додаткову винагороду у зазначеному розмірі.
Як вказано судом вище, згідно з абзацом 3 пункту 1 постанови №168 від 28.02.2022 року виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Отже, виходячи з аналізу норм чинного законодавства та наданих до матеріалів позову доказів суд зазначає, що безпосередня участь позивач в заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що дає право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн., матеріалами справи не підтверджена, тому відповідачем правомірно нараховувалась додаткова винагорода за спірний період травень - жовтень 2022 року у меншому розмірі.
З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій: 39394856) - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар