Справа № 640/31283/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року м. Київ № 640/31283/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач з урахуванням уточненого адміністративного позову просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача, щодо не поновлення пенсії позивача - протиправною та дискримінаційною, визнати протиправними та дискримінаційними та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу викладене в листах відповідача № 1000-0202-8/74986 від 27.07.2021 року, та № 9311-14587/М-02/8-1000/21 від 20.08.2021 року та визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсію позивачу;

- зобов`язати відповідача - Головне управління пенсійного фонду України в Київській області вчинити певні дії - поновити виплату пенсії позивачу 01.12.1995 року, на вказаний ним банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що по досягненню пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась до виїзду за кордон. У 1996 році виплата пенсії була припинена у зв`язку з виїздом позивача на постійне місце проживання в Ізраїль.

15.07.2021 року представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, подав безпосередньо до пенсійного органу нотаріально посвідчену і апостильовану заяву позивача про поновлення виплати пенсії за віком з 01.12.1995 року у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009. Відповідач, повідомив представника позивача, що заява про поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

На думку представника позивача, відповідач незаконно відмовив позивачу у поновленні пенсії, чим позбавив передбачених законодавством гарантій, у зв`язку з чим відповідач має у добровільному порядку обчислити і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів пенсії з проведенням її індексації.

Ухвалою Окружного адміністратвного суду м. Києва від 05.11.2021 адміністративну справу передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року відкрито провадження у справі та ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копію вказаної ухвали суду та копію позовної заяви було направлено відповідачу на електронну адресу та відповідно до відомостей звіту про доставлення електронного листа 31.05.2022 доставлено на електронну адресу відповідача.

ГУ ПФУ у Київській області позов не визнало, про що подало відзив на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивач перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Згідно з абз. 6 пункту 1.9 Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім?ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Враховуючи викладене, здійснення органом Пенсійного фонду певних дій або відмова у здійснення таких дій проводиться виключно на підставі заяви встановленої форми, тобто саме звернення із заявою встановленої форми до органу Пенсійного фонду породжує виникнення правовідносин. При цьому, законодавець виключає можливість поновлення виплати пенсії згідно заяви, надісланої поштою.

Відповідно, заявником не дотримано встановленого порядку звернення за поновленням пенсії (заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто) та не надано оригінал паспорту громадянина України або інший документ з відміткою про реєстрацію (довідку з місця проживання на території України).

Таким чином, на думку відповідача, листи ГУ ПФУ в Київській області мали роз`яснювальний характер та не є рішенням про відмову у поновленні пенсії.

Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі Порядок № 1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі одержувачі) в уповноважених банках.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

З аналізу викладеного вбачається, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до пункту 10 Порядку № 1596 двома шляхами, а саме особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у пункті 4.10 Порядок № 22-1.

Отже, як вказує відповідач, виплати на визначений особою банківський рахунок пенсійні виплати можливі лише з моменту звернення з відповідною заявою.

Щодо продовження виплати пенсії позивачу на банківський рахунок, то відповідач вважає такі вимоги є передчасними, оскільки спір у цій частині фактично відсутній.

Відповідно до положень підпункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» дискримінація визначена як ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

На думку відповідача позивачем не доведено в чому саме полягають дискримінаційні дії управління стосовно позивача та не надано доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Отже, підстави прийняття оскаржуваного рішення виключають ознаки дискримінації по відношенню до позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено наступне.

Позивач є громадянином України, постійно мешкає у державі Ізраїль, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого 25.09.2008.

При досягненні позивачем пенсійного віку та наявності страхового стажу, останньому була призначена пенсія за віком.

05.12.1995 року позивач виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль та був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

Починаючи з 01.06.1996 року, позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з виїздом до держави Ізраїль на постійне місце проживання.

15.07.2021 року представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, подав безпосередньо до пенсійного органу нотаріально посвідчену і апостильовану заяву від 14.05.2021 позивача про поновлення виплати пенсії за віком з 01.12.1995 року у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

Листом ГУ ПФУ у Київській області від 27.07.2021 № 1000-0202-8/74986 на запит від 15.07.2021, розглянутому в порядку Закону України «Про звернення громадян», з посиланням на положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку № 22-1, роз`яснено порядок звернення з заявою про поновлення виплати пенсії та необхідний пакет документів, потрібний для такого поновлення.

У подальшому, представником позивача також подано звернення від 05.08.2021 про поновлення пнсії ОСОБА_1 .

У листі ГУ ПФУ у Київській області від 20.08.2021 року № 9311-14587/М-02/8-1000/21 повідомило представника позивача, що ОСОБА_1 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.05.1992 по 31.05.1996. З 01.06.1996 виплата пенсії припинена згідно заяви від 20.11.1995 у зв`язку з виїздом за кордон. Крім того, відповідач у вказній відповіді також послався на положення Закону України "Про звернення громадян".

Відповідач вказав, що заява про поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

З аналізу вищевказаних правових норм слідує, що в разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про поновлення пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву із документами в порядку передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення щодо поновлення або про відмову в поновленні пенсії.

Верховний Суд неодноразово (зокрема у постанові від 20.01.2022 у справі №280/4551/21) зазначав, що подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1.

Однак, як убачається із матеріалів справи, ГУ ПФУ у Київській області при розгляді заяви позивача про поновлення виплати пенсії за віком від 14.05.2021, та у подальшому при розгляді повторного звернення від представника позивача у порушення вимог статті 49 Закону № 1058-IV, статті 82 Закону № 1788-XII та пункту 4.3 Порядку № 22-1, надано відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян» без викладення доводів та надання правовоїї оцінки безпосередньо поданим заявам, що свідчить про те, що рішення про поновлення виплати пенсії або відмову у поновленні, пенсійним органом за заявою позивача від 14.05.2021 по суті фактично не приймалось.

При цьому, сам відповідач у відзиві на позов зазначив, що листи-відповіді мали роз`яснювальний характер, а не були рішеннями про відмову у поновленні пенсії.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Водночас, суд не вправі перебирати на себе повноваження пенсійного органу.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України, з метою належного захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, у зв`язку з чим визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не розгляду по суті заяви позивача від 14.05.2021 року про поновлення виплати пенсії з 01.12.1995 року, та заяви представника позивача від 05.08.2021 про поновлення пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повторно розглянути вказані заяви про поновлення виплати пенсії з 01.12.1995 року по суті з урахуванням висновків суду.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяв позивача відповідач не може прийняти рішення або надати відповідь, які по суті повторюють рішення/відповідь, і повинен вирішити заяви по суті з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та дискримінаційними рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, визнання протиправними та дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсію позивачу, зобов`язати пенсійного органу поновити виплату пенсії позивачу з 01.12.1995 року, на вказаний банківський рахунок, з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає, що оскільки під час розгляду справи встановлено, що пенсійний орган не відмовляв в установленому Законом порядку позивачу в поновленні пенсійних виплат і не розглянув фактично по суті заяви як позивача, так і представника позивача, то вказані позовні вимоги є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів щодо правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Приймаючи до уваги, що правило щодо пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову не поширюється на позовні вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 14.05.2021 року про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.1995 року та заяву представника позивача від 05.08.2021 про новлення пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.05.2021 року про поновлення виплати пенсії з 01.12.1995 року та заяву представника позивача від 05.08.2021 про новлення пенсії ОСОБА_1 по суті із урахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн. 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.