Справа № 280/8318/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 грудня 2023 року Справа № 280/8318/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу про результати службового розслідування, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати неправомірними висновки службового розслідування та наказ про результати службового розслідування від 31.12.2022 №16278 за фактом травмування ОСОБА_1 07.12.2022;

скасувати наказ про результати службового розслідування від 31.12.2022 №16278 за фактом травмування ОСОБА_1 07.12.2022;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 травми 07.12.2022 безпосередньо під час виконання обов`язків військової служби з урахуванням рішення суду;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 за результатами проведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 07.12.2022, видати довідку про обставини отримання позивачем травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за матеріалами службового розслідування комісії військової частини НОМЕР_1 встановлено, що 07.12.2022 приблизно о 07 годині 00 хвилин в місці розташування 5 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону в населеному пункті Стінки Костянтинівського району Донецької області було виявлено молодшого сержанта ОСОБА_1 без свідомості, з травмуванням голови у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому потиличної кістки, субдуральної гематоми та евакуйовано до Краматорської ЦМЛ м. Краматорськ Донецької області. Відповідно до наказу від 31.12.2022 №16278 про результати службового розслідування, травмування військовослужбовця ОСОБА_1 вважається таким що сталось під час проходження ним військової служби та є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння. За матеріалами службового розслідування перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння під час знаходження у непритомному стані підтверджується поясненнями військовослужбовців. Позивач вживання алкоголю заперечує, про обставини травмування не пам`ятає у зв`язку з наслідками травмування. Довідкою про надання первинної медичної допомоги за формою 100 від 07.12.2022 наявність алкогольного сп`яніння не підтверджено. Пунктом 1 статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, що продубльовано також у пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель чи поранення військовослужбовця, є, зокрема, наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Таким чином, наслідком неправомірного висновку службового розслідування є позбавлення права Позивача на отримання належних виплат передбачених у разі встановлення інвалідності або відсотку втрати працездатності. Враховуючи заперечення Позивача про вживання алкоголю та відсутність доказів в матеріалах службового розслідування що підтверджують наявність алкоголю в крові Позивача, є підстави вважати висновок службового розслідування оформленого наказом про результати службового розслідування неправомірним, таким що позбавляє права Позивача на отримання належних грошових виплат передбачених статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року визнано поважною причину пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду у даній справі. Відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивач достовірно не вказує з яких причин йому стало зле та не заперечує, що він вживав алкоголь. Зазначено, що відповідно до виписки анамнезу захворювання причини травмування хворого, заноситься зі слів хворого. В позовній заяві позивач не зазначає причини та обставини травмування, а також причини погіршення здоров`я після чого він втратив свідомість. Враховуючи висновки службового розслідування, пояснення свідків, медичних висновків, самого позивача щодо обставин травмування командиром військової частини було прийнято наказ від 31.12.2022 №16278 «Про результати службового розслідування». Відповідно до п.1 резулятивної частини цього наказу було нагадано про обов`язки служби військовослужбовцю солдату ОСОБА_1 , щодо невиконання ним вимог ст.13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а саме: недотримання вимог безпеки, невживання заходів до запобігання травматизму, що призвело до травмування військовослужбовця 07.12.2022. Вказує, що до позовної заяви не додано будь-яких доказів, що спростували б висновки службового розслідування, а лише містять припущення про обставини події. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив зазначено, що під час проведення службового розслідування відповідачем встановлено причину травмування позивача, яка базується виключно на поясненнях військовослужбовців, які несли службу разом із постраждалим, при цьому, жоден з військовослужбовців не був свідком вживання позивачем алкоголю та не бачив яким чином стався факт травмування позивача. Крім того, позивач вказує, що пояснення військовослужбовців, відібрані під час службового розслідування, є типовими та шаблонними. До матеріалів службового розслідування не долучено жодного доказу на підставі якого можливо дійти до висновку про те що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, в матеріалах службового розслідування відсутня медична документація що може бути доказом перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння та відсутня інформація щодо причин відсутності такої документації в матеріалах службового розслідування. Звертає увагу суду на те, що 07 вересня 2022 року під час виконання бойового завдання з відбиття агресії окупаційних військ російської федерації позивач отримав бойове травмування, яке пов`язано із захистом Батьківщини, а саме: Закриту черепно-мозкову травму. Акубаротравму, що підтверджується довідкою про обставини травми від 12 жовтня 2022 року №9911, актом службового розслідування від 06.10.2022 №8960 та витягом з журналу бойових дій. Позивач зазначає про те що таке травмування для нього мало наслідками погіршення стану здоров`я в подальшому та стало причиною різкого погіршення стану здоров`я 07.12.2022, яке призвело до тяжкої травми. З огляду на викладене, звинувачення у вживанні алкоголю ображає честь та гідність позивача, а перекручування фактів за яких сталось травмування та причинно-наслідкового зв`язку травмування призвело до помилкових висновків службового розслідування, що позбавляє права позивача на соціальний захист передбачений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі, з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом установлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №41 ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду водія 1 евакуаційного відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлюваного батальйону, у званні солдата.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.03.2023 №176 молодшого сержанта ОСОБА_1 , стрільця гранатометника 1 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 5 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону на підставі наказу від 22 березня 2022 №81-рс звільнено у відставку відповідно до підпункту «б» пункту четвертого частини другої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) та виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 22 березня 2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2022 №14783 призначено службове розслідування за фактом травмування 07.12.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до акту службового розслідування, в ході службового розслідування встановлено, що 07.12.2022 приблизно о 07 годині 00 хвилин в місці розташування 5 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону в населеному пункті Стінки Костянтинівського району Донецької області було виявлено молодшого сержанта ОСОБА_1 без свідомості, з травмуванням голови та з ознаками сильного алкогольного сп`яніння. При наданні першої медичної допомоги, було виявлено травмування у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому потиличної кістки, субдуральної гематоми та евакуйовано до Краматорської ЦМЛ м. Краматорськ Донецької області. У лікарні м.Крамоторськ у солдата ОСОБА_1 був виявлений стан алкогольного сп`яніння.

З пояснень стартого лейтенанта ОСОБА_2 , заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 5 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 та лейтенанта ОСОБА_3 , командира взводу 1 мотопіхотного взводу 5 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що 07.12.2022 близько 07.00, в районі розташування 5 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного багальйону, в населеному пункті Стінки Костянтинівського району Донецької області, було виявлено біля автомобілю ЗІЛ-131 солдата ОСОБА_1 , без свідомості, з травмуваннної голови та з ознаками сильного алкогольного сп`яніння. При наданні першої медичної допомоги. було виявлено травмування у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому потиличної кістки, субдуральної гематоми. Після надання першої медичної допомоги, солдат ОСОБА_1 був евакуйований силами медичного пункту 2 мотопіхотного батальйону до Краматорської ЦМЛ м. Краматорськ Донецької області. У лікарні м. Краматорськ у солдата ОСОБА_1 був виявлений стан алкогольного сп`яніння.

З пояснень солдата ОСОБА_1 командира відділення-командира машини 2 мотопіхотного відділення і мотопіхотного взводу 5 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , стало відомо, що 07.12.2022 близько 07.00 у тимчасовому місці розташування 5 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону, в населеному пункті Стінки Костянтипівського району Донецької області, йому стало зле, і він вийшов на вулицю, прийшов до тями на полу біля автомобілю З1Л-131, при наданні першої меличної допомоги.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2022 №16278 Про результати службового розслідування, наказано:

1. За порушення вимог ст.13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: недотримання вимог безпеки, невживання заходів до запобігання травматизму 07.12.2022, що призвело до травмування військовослужбовця, згідно зі ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України нагадати про обов`язки військовослужбовцю солдату ОСОБА_1 .

2. Травмування військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 вважати таким, що сталося під час проходження ним військової служби та є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись із висновками службового розслідування, вважаючи протиправним наказ про результати службового розслідування від 31.12.2022 №16278, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі-Закон №2232-ХІІ).

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" № 551-XIV від 24.03.1999 затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України - дисциплінарною владою командира корпусу.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Згідно ст. 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Згідно ст. 86 цього Статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно ч. 1 ст. 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок № 608).

Згідно з пунктом 3 розділу II Порядку № 608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Порядок проведення службового розслідування визначений у розділі III.

Так, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншому військовослужбовцю. У разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) службове розслідування може бути доручено військовослужбовцю, який проходить військову службу на посаді сержантського (старшинського) складу. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців. До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу I Порядку № 608, цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів). Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно із пунктами 1, 3 розділу IV Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За змістом розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються, зокрема: неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктами 1, 2, 3, 5 розділу VI Порядку № 608 передбачено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідач зазначає, що висновки за результатами травмування позивача є абсолютно грунтовними та законними.

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до наказу від 31.12.2022 №16278 про результати службового розслідування, травмування військовослужбовця ОСОБА_1 вважається таким що сталось під час проходження ним військової служби та є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

За матеріалами службового розслідування перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час знаходження у непритомному стані підтверджується поясненнями військовослужбовців.

Позивач вживання алкоголю заперечує, про обставини травмування не пам`ятає у зв`язку з наслідками травмування.

Довідкою про надання первинної медичної допомоги за формою 100 від 07.12.2022 наявність алкогольного сп`яніння не підтверджено.

Аналізуючи матеріали службового розслідування вбачаються наступні недоліки які впливають на висновки результату службового розслідування, а саме: в пункті 3 акту службового розслідування зазначено про те, що у лікарні м. Краматорськ у позивача виявлено наявність стану алкогольного сп`яніння, проте документального підтвердження з медичного закладу про перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння не надано, в матеріалах службового розслідування такі документи відсутні.

В пункті 5 акту службового розслідування зазначено про те що травмування позивача є наслідком вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння, проте не зазначено які саме дії було вчинено позивачем, що призвели до травмування.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів службового розслідування не долучено жодного доказу на підставі якого можливо дійти до висновку про те що позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння. Як свідчать матеріали службового розслідування військовослужбовці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виявили ОСОБА_1 біля автомобіля без свідомості з ознаками алкогольного сп`яніння. Постає питання яким чином опитувані військові встановили перебування непритомної людини в стані алкогольного сп`яніння, які методики або критерії при цьому використовували, рро це відзив відповідача не містить інформацію.

Крім того, в акті службового розслідування службового розслідування вказано про те що перебування в стані алкогольного сп`яніння підтверджено в Краматорській ЦМЛ м.Краматорськ. Однак в матеріалах службового розслідування відсутня медична документація що може бути доказом перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння та відсутня інформація щодо причин відсутності такої документації в матеріалах службового розслідування.

Пояснення позивача про обставини травмування не підтверджують вживання останнім алкоголю, тому вказівка відповідача на це як доказ є безпідставною.

Крім того, відповідно до анамнезу захворювання виписки із медичної карти стаціонарного хворого № Е15854 від 09.12.2023 позивач отримав травму у зоні бойових дій під час виконання обов`язків військової служби в результаті обстрілу 07.12.2022. Відомості про перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння в даному медичному документі відсутні.

Представник позивача звернув увагу суду на те, що 07 вересня 2022 року під час виконання бойового завдання з відбиття агресії окупаційних військ російської федерації позивач отримав бойове травмування, яке пов`язано із захистом Батьківщини, а саме: Закриту черепно-мозкову травму. Акубаротравму, що підтверджується довідкою про обставини травми від 12 жовтня 2022 року №9911, актом службового розслідування від 06.10.2022 №8960 та витягом з журналу бойових дій. Позивач зазначає про те, що таке травмування для нього мало наслідками погіршення стану здоров`я в подальшому та стало причиною різкого погіршення стану здоров`я 07.12.2022, яке призвело до тяжкої травми.

Враховуючи відсутність доказів та свідків вчинення дій які призвели до травмування позивача та момент самого травмування позивача, вбачається недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між вчиненням дій та травмуванням позивача, оскільки пояснення військовослужбовців містять лише припущення щодо перебування особи в стані сп`яніння.

В тих випадках, коли будь-яких інших доказів, які б надавали можливість достовірно стверджувати про вчинення особою інкримінованого їй адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять, а також відсутні результати медичного огляду на стан сп`яніння, то і відсутні підстави для притягнення до відповідальності.

Так, згідно зі статтею 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

У відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

У зв`язку з чим суд погоджується з доводами позивача, що висновки службового розслідування є помилковими і базуються виключно на шаблонних поясненнях військовослужбовців, що ставить об`єктивність таких пояснень під сумнів. Водночас припущення відповідача щодо можливого перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння на момент травмування не ґрунтуються на допустимих і належних доказах, а суперечать їм, таким чином вказана причина травмування не доведена у встановленому законом порядку. За таких обставин, висновок службового розслідування в частині визнання позивача таким, що на момент травмування перебував в стані алкогольного сп`яніння, підлягає скасуванню.

Статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено повноваження суду при вирішенні справи. Зокрема відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

При цьому відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, виходячи із зазначених положень статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи те, що позивачем оскаржуються індивідуальний акт, суд може відповідача у цій справі зобов`язати вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи положення частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також положення частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідним у цій справі вийти за межі позовних вимог і з метою надання ефективного захисту порушеному права позивача:

визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування від 31.12.2022;

визнати протиправним та скасувати Рішення командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності чи інші заходи впливу за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2022 №14783;

визнати протиправним та скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 31.12.2022 №16278 за фактом травмування ОСОБА_1 07.12.2022;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування по факту отримання ОСОБА_1 травми 07.12.2022 безпосередньо під час виконання обов`язків військової служби, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 за результатами проведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 07.12.2022, видати довідку про обставини отримання позивачем травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.

Право на захист є самостійним суб`єктивним правом, яке з`являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Системний аналіз наведених норм КАС України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв`язку умови порушення її прав.

Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинені ними при здійсненні владних управлінських функцій, цими рішеннями, діями чи бездіяльністю порушені або порушуються права чи свободи позивача.

Отже, позовна вимога про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 за результатами проведення службового розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 07.12.2022, видати довідку про обставини отримання позивачем травми (поранення, контузії, каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби, не відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права та є безпідставною, оскільки нормами КАС України не передбачено можливості захисту від ймовірного порушення прав у майбутньому, натомість, предметом судового захисту може бути лише порушене право, свобода чи інтерес фізичної особи, право чи інтерес юридичної особи, як це передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправним та скасування наказу про результати службового розслідування, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Акт службового розслідування від 31.12.2022.

Визнати протиправним та скасувати Рішення командира Військової частини НОМЕР_1 про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності чи інші заходи впливу за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2022 №14783.

Визнати протиправним та скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування від 31.12.2022 №16278 за фактом травмування ОСОБА_1 07.12.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування по факту отримання ОСОБА_1 травми 07.12.2022 безпосередньо під час виконання обов`язків військової служби, з урахуванням висновків викладених у мотивувальній частині цього рішення.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова