Справа № 140/32486/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/32486/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопрім» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картоки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біопрім» (далі ТзОВ «Біопрім», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі митний орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості від 26.04.2023 №UA205140/2023/000255/1, картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.04.2023 №UA205140/2023/001435.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту №01-02/23 від 01.02.2023 з компанією NHU EUROPE GmbH, Німеччина, 25.04.2023 ТзОВ «Біопрім» для здійснення митного оформлення товару №1 - Порошкоподібна форма вітаміну С та його похідних: VITAMIN C 99% Food Grade (Ascorbic Acid)/Вітамін С 99% Харчовий (Аскорбінова кислота), що надійшов на митну територію України за вищевказаним зовнішньоекономічним контрактом, до відділу митного оформлення №1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці було подано електронну митну декларацію №23UA19U4 та документи, передбачені нормами чинного Митного кодексу України, серед них зовнішньоекономічний контракт №01-02/23 від 01.02.2023, специфікація №7 від 12.04.2023, інвойс №608365 від 21.04.2023, міжнародна товаротранспортна накладна б/н від 17.04.2023, прайс-лист б/н від 19.04.2023, експортна митна декларація країни відправлення від 18.04.2023 №23DE74E4, лист- підтвердження продажу №512471 від 03.04.2023. Митна вартість імпортованого товару визначено за ціною товару, яка складає 49000,00 Євро. Додатково декларантом 26.04.2023 на вимогу митниці від 25.04.2023 були подані пояснення щодо вартості товару, а також документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни та банківськими платіжними документами, проведеними по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджують оплату за оцінюваний товар за попередні поставки: видаткові накладні №114 від 16.01.2023, №223 від 26.01.2023, №582 від 07.03.2023; рахунки на оплату №25 від 13.01.2023, №53 від 26.01.2023, №147 від 06.03.2023; платіжні доручення в іноземній валюті по міжнародній системі SWIFT №233 від 02.02.2023, №235 від 14.02.2023, №238 від 22.02.2023, №240 від 24.02.2023.

Однак, не зважаючи на усі подані документи на підтвердження митної вартості товару 26.04.2023 Волинською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000255/1 та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.04.2023 №UA205140/2023/001435. Не погодившись з таким рішенням та з метою випуску товарів у вільний обіг позивач здійснив декларування товару у відповідності до пункту 7 статті 55 МК України. Відповідачем було оформлено митну декларацію №23UA27U7 від 26.04.2023, за якою товар випущено у вільний обіг.

Такі рішення митного органу позивач вважає протиправними та зазначає, що у рішенні про коригування митної вартості відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Щодо виявлених розбіжностей в поданих документах, зокрема відносно того, що згідно п.2.1 Контракту №901-02/23 від 01.02.2023 кількість, ціна і вантажовідправник вказуються в специфікації. Відповідно до специфікації №7 від 12.04.2023 вантажовідправником є NHU EUROPE GmbH, проте в гр.22 CMR б/н від 17.04.2023 вантажовідправником вказано Bardoterminal GmbH.» позивач зазначає, що міжнародна товаротранспортна накладна б/н від 17.04.2023 складена у відповідності до вимог Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956. Відповідно до ст. 4 Конвенції вантажна накладна підтверджує наявність договору перевезення вантажу між відправником і перевізником, у даному випадку між NHU EUROPE GmbH та ПАТ «Автобаза №1». Окремих правил заповнення граф такої накладної жодним нормативним актом, у тому числі міжнародним, не встановлено, тобто не встановлено обов`язку у 22 графі товаротранспортної накладної вказувати лише продавця як відправника товару. У даному випадку у графі 22 вказаний штамп складського терміналу, де товар зберігався та звідки був фактично відправлений, що жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Також позивач вважає безпідставним посилання відповідача та те, що в декларації країни відправлення №23DE74E4 від 18.04.2023 відсутнє числове значення вартості товарів, оскільки нормами права національного законодавства Німеччини такого не передбачено.

Щодо посилань відповідача про те, що в інвойсі №608509, прайс-листі від 19.04.2023 та в специфікації №7 від 12.04.2023 зазначено умови поставки СРТ Луцьк, а в ВМД поданій до митного оформлення - DAP Луцьк, позивач зауважує, що інвойс №608509 не стосується товару №1- VITAMIN C 99% Food Grade (Ascorbic А)/Вітамін С 99% Харчовий (Аскорбінова кислота), щодо якого прийнято оскаржуване рішення № UA205140/2023/000255/1. Крім того, позивач вважає, що зміна умов поставки не впливає на правильність заявленої позивачем митної вартості. Зокрема, згідно lncoterms 2020 термін CPT (Carriage Paid To) означає перевезення оплачене до... (з зазначенням пункту призначення). За умов CPT продавець платить за перевезення товару до зазначеного пункту призначення. Термін DAP (Delivered at Place) - поставка в пункті... (назва пункту), означає, що поставка відбулася в момент, коли товар наданий у розпорядження покупця на транспортному засобі, який прибув і готовий до розвантаження в узгодженому місці призначення. Продавець зобов`язаний, зокрема, виконати експортні митні формальності та здійснити доставку товару до узгодженого пункту призначення. Отже, в обох випадках продавець за свій рахунок організовував перевезення товару до м. Луцьк, вартість перевезення вже включена до ціни товару, яка склала митну вартість.

Щодо розбіжностей «країна відправлення товару Німеччина, країна походження товару Китай, проте декларантом в гр.44 МД вказано контракт під кодом 4104 (зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів).» позивач вказує, що відповідно до Класифікатора документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011, під кодом 4104 у митній декларації зазначається зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів. Згідно товаросупровідних документів та даних, заявлених на підставі цих документів у митній декларації №23UA19U4, виробником товару є німецька компанія, яка виробляє свій товар в Китаї, привозить його до Німеччини та продає його, зокрема в Україну і все це не заборонено жодним законодавством.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що подані декларантом ТзОВ «Біопрім» документи для підтвердження заявленої митної вартості товару є достатніми та складені у відповідності до норм законодавства. Крім того, посилання митниці на неподання декларантом додаткових документів, не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, оскільки всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару були подані ТзОВ «Біопрім» разом із декларацією під час митного оформлення товару, а також додатково на вимогу митного органу.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником Волинської митниці до суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №23UA19U4 від 25.04.2023 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а саме: а саме: згідно п.2.1 Контракту №01-02/23 від 01.02.2023 кількість, ціна і вантажовідправник вказуються в специфікації. Відповідно до специфікації №7 від 12.04.2023 вантажовідправником є NHU EUROPE GmbH, проте в гр.22 CMR б/н від 17.04.2023 вантажовідправником вказано Bardoterminal GmbH; в декларації країни відправлення №23DE74E4 від 18.04.2023 відсутнє числове значення вартості товарів, що не підтверджує ціну товарів заявлену в інвойсі; в інвойсі №608509, прайс-листі від 19.04.2023 та в специфікації №7 від 12.04.2023 зазначено умови поставки CPT Луцьк, проте, в ВМД поданій до митного оформлення - DAP Луцьк; країна відправлення товару Німеччина, проте країна походження товару Китай, проте декларантом в гр.44 МД вказано контракт під кодом 4104 (зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів). Фактурна вартість на оцінюваний товар щоразу знижується, проте декларантом не надано документальних пояснень щодо падіння митної вартості на оцінюваний товар, що свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно заявленої вартості декларантом.

Також вказує, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000255/1 від 26.04.2023.

Крім того вказує, що оскільки декларантом не були подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість імпортованого товару, тому зазначені обставини, у відповідності до пункту 2 частини 6 статті 54 МК України від 13.03.2012 №4495-VI були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

При цьому, представник відповідача вказує, що у графі 33 рішення про коригування митної вартості №UA205140/2023/000255/1 від 26.04.2023 зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби. Однак, звертає увагу, що інспектором в даному контексті допущено описку, адже гр.31 (код МВВ) рішення вказує, що вартість товару скориговано за 2 методом. Також вказане підтверджується за МД № 23UA27U7 від 26.04.2023, за якою товар було випущено у вільний обіг де, у гр.43 вказано код МВВ - 2.

Відтак митну вартість товарів за МД №23UA19U4 від 25.04.2023 визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України, відповідно до наказу Держмитслужби від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» на рівні 3,80 Євро/кг за МД №UA209170/2022/51594 від 11.07.2022. Тобто відповідно до статті 59 МК України митним органом був застосований метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Відповідно до МД №UA209170/2022/51594 від 11.07.2022, товар «Порошкоподібна форма вітаміну С та його похідних: VITAMIN C 99%...», код товару- , виробник - Heilongjiang NHU Biotechnology Co., код країни походження - CN, що повністю співпадає з МД №23UA19U4 від 25.04.2023 (за якою позивачу було відмовлено у митному оформленні). Однак цінова вартість товару у митних деклараціях на які посилається митний орган зазначена більша ніж та яку декларант зазначив у №23UA19U4 (відмовлена).

З наведених підстав відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Також відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю.

У відповіді на відзив представник позивача підтримав обгрунтування позову аналогічні тим, які викладені в позовній заяві, а також вказав, що відповідач не надав обґрунтованих, належних та достатніх доказів наявності неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість у поданих позивачем документах, так само не довів неправильність визначення митної вартості позивачем. Крім того, зазначив, що усі доводи Волинської митниці, викладені у відзиві на адміністративний позов, спростовуються наявними доказами у справі та нормами законодавства. Додаткового пояснив наступне.

Щодо виробника товару Heilongjiang NHU Biotechnology Co., то відповідачем в додатках до відзиву на позовну заяву подано інформаційний лист продавця товару компанії NHU EUROPE GmbH від 14.04.2023, де він зазначає, що NHU EUROPE GmbH є дочірньою компанією Zhejiang NHU Co., Ltd. з виробничими потужностями в Китаї: Виробнича база Shandong, Виробнича база Heilongjiang, Виробнича база Xinchang, Виробнича база Shangyu і відповідає за виробництво та маркетинг продукції по всьому світу. Ця інформація також доступна на офіційному сайті компанії: www.cnhu.com. Heilongjiang NHU Biotechnology Co. є виробничою базою NHU EUROPE GmbH. Проте, вищевказана інформація жодним чином не впливає на ціну товару, яка чітко вказана у товаросупровідних документах, а також на порядок визначення митної вартості товару чи її складових.

Щодо твердження відповідача про ненадання декларантом на вимогу митниці всіх додаткових документів, позивач зауважує, що ним надано всі документи, які були наявні, чим не порушено статтю 53 МК України, оскільки дана стаття визначає обов`язком декларанта подати додаткові документи за наявності. Подати інші документи, що запитувалися Волинською митницею, позивач не міг фізично, оскільки вони у останнього відсутні як такі. Тобто фактична відсутність документів, як таких, не є підставою для відмови визнавати заявлену декларантом митну вартість.

Крім того, стверджує, що документи, які Відповідач додатково витребував у Позивача (виписку з бухгалтерської документації ТзОВ «Біопрім» (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни); банківський платіжний документ, проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджує оплату за оцінюваний товар за попередню поставку; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією) взагалі не стосуються визначення митної вартості імпортованого товару. Крім того, відповідач не обґрунтовує, чому неподання всіх витребуваних документів зумовило неможливість застосування митним органом основного методу визначення митної вартості та виникнення у відповідача права на коригування митної вартості шляхом застосування другорядних методів визначення митної вартості, адже Позивачем не було подано лише висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, через його фактичну відсутність у останнього.

Щодо зауваження відповідача у відзиві, у графі 33 рішення про коригування митної вартості №UA205140/2023/000255/1 від 26.04.2023 зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України. При цьому у цій же графі вказано, що це зроблено «у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта».

Натомість у відзиві Відповідач вказує: «Звертаємо увагу суду, що інспектором в даному контексті допущено описку, адже гр. 31 (код МВВ) рішення вказує, що вартість товару скориговано за 2 методом... Відтак митну вартість товарів за МД №23UA19U4 від 25.04.2023 визначено за ціною договору щодо ідентичних товарів згідно зі статтею 59 Митного кодексу України.»

На думку позивача, вищевикладене доводить, що оскаржуване рішення №UA205140/2023/000255/1 є суперечливим, неоднозначним, прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, зокрема статей 53-55, 57-64 МК України. Як індивідуальний акт воно не відповідає вимогам, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, а саме вимогам щодо обґрунтованості та вмотивованості, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи, до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

01.02.2023 між компанією NHU EUROPE GmbH, Німеччина (продавець) та ТзОВ «Біопрім» (покупець) укладено контракт №01-02/23, згідно пункту 1.1 розділу 1 якого, продавець продає, а покупець купує на умовах цього контракту Товар згідно Специфікацій.

В пункті 3.1, 3.2, 3.3 розділу 3 «Умови оплати» визначено: 100% протягом 30 днів з дня Інвойсу, якщо інше не передбачено в Специфікації. Валюта платежу Євро, якщо інше не передбачено в Специфікації. Всі витрати пов`язані з оплатою за цим Контрактом, в тому числі комісії з переказу грошових коштів, несе покупець.

На виконання умов зовнішньоекономічного контракту №01-02/23 від 01.02.2023 з компанією NHU EUROPE GmbH, Німеччина, 25.04.2023 ТзОВ «Біопрім» для здійснення митного оформлення товару №1 - Порошкоподібна форма вітаміну С та його похідних: VITAMIN C 99% Food Grade (Ascorbic Acid)/Вітамін С 99% Харчовий (Аскорбінова кислота), що надійшов на митну територію України за вищевказаним зовнішньоекономічним контрактом, до відділу митного оформлення №1 митного поста «Луцьк» Волинської митниці було подано електронну митну декларацію №23UA19U4 та документи, передбачені нормами чинного Митного кодексу України, серед них зовнішньоекономічний контракт №01-02/23 від 01.02.2023, специфікація №7 від 12.04.2023, інвойс №608365 від 21.04.2023, міжнародна товаротранспортна накладна б/н від 17.04.2023, прайс-лист б/н від 19.04.2023, експортна митна декларація країни відправлення від 18.04.2023 №23DE74E4, лист- підтвердження продажу №512471 від 03.04.2023.

За інформацією, що містилася в поданих до митного оформлення документах, та дотримуючись норм статей 51 та 58 МК України декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та визначено митну вартість товару згідно умов зовнішньоекономічного контракту та товаросупровідних документів на суму 49000,00 Євро.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронному повідомленні №2532729 з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту по МД №23UA19U4 запропоновано подати наступні документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом 26.04.2023 було подано на даний запит лист №26/04/2023-1 з поясненнями щодо вартості товару, а також документами бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни та банківськими платіжними документами, проведеними по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджують оплату за оцінюваний товар за попередні поставки: видаткові накладні №114 від 16.01.2023, №223 від 26.01.2023, №582 від 07.03.2023; рахунки на оплату №25 від 13.01.2023, №53 від 26.01.2023, №147 від 06.03.2023; платіжні доручення в іноземній валюті по міжнародній системі SWIFT №233 від 02.02.2023, №235 від 14.02.2023, №238 від 22.02.2023, №240 від 24.02.2023.

Крім того, листом №09082022 від 09.08.2022 позивач повідомив митний орган, що відповідачу були надані усі необхідні документи в підтвердження митної вартості ввезеного на територію України товару. Подання витребуваних документів є неможливим, оскільки такі відсутні.

Однак, не зважаючи на усі подані документи на підтвердження митної вартості товару 26.04.2023 Волинською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000255/1, де в графі 33 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: Згідно п.2.1 Контракту №01-02/23 від 01.02.2023 кількість, ціна і вантажовідправник вказуються в специфікації. Відповідно до специфікації №7 від 12.04.2023 вантажовідправником є NHU EUROPE GmbH, проте в гр.22 CMR б/н в ід 17.04.2023 вантажовідправником вказано Bardoterminal GmbH. В декларації країни відправлення №23DE74E4 від 18.04.2023 відсутнє числове значення вартості товарів, що не підтверджує ціну товарів заявлену в інвойсі. В інвойсі №608509, прайс-листі від 19.04.2023 та в специфікації №7 від 12.04.2023 зазначено умови поставки СРТ Луцьк, проте, в ВМД поданій до митного оформлення - DAP Луцьк. Країна відправлення товару Німеччина, проте країна походження товару Китай, проте декларантом в гр.44 МД вказано контракт п ід кодом 4104 (зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів).

Слід зазначити, що фактурна вартість на оцінюваний товар щоразу знижується, проте декларантом не надано документальних пояснень щодо падіння митної вартості на оцінюваний товар. Вказане свідчить про наявність ризиків, заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно заявленої вартості декларантом.

Згідно ст.54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.53 та ст.54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації ТзОВ «Біопрім» (документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни); банківський платіжний документ проведений по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджує оплату за оцінюваний товар за попередню поставку; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Згідно п.6 ст.53 декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.

Декларантом на вимогу митниці надано: банківське платіжне доручення №233 від 02.02.2023 за попередню поставку; банківське платіжне доручення №235 від 14.02.2023 за попередню поставку; банківське платіжне доручення №238 від 22.02.2023 за попередню поставку; банківське платіжне доручення №240 від 24.02.2023 за попередню поставку; видаткові накладні №114 від 16.01.2023, №223 від 26.01.2023, №582 від 07.03.2023, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни; рахунки на оплату №25 від 13.01.2023, №53 від 26.01.2023, №147 від 06.03.2023, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни.

Від надання інших документів, що витребовувала митниця, декларант відмовився, про що повідомив митницю листами №26/04/2023-1 від 26.04.2023 та №2617-1 від 26.04.2023.

Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена консультація шляхом обміну електронними повідомленими щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, також, вимогами ч. 6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у 4.2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно ст.53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні - 3,80 Євро/кг за МД №UA209170/2022/51594 від 11.07.2022. Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

У зв`язку з цим позивачу було відмовлено у митному оформленні митної декларації №23UA19U4 від 25.04.2023, про що 26.04.2023 надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2023/0001435.

Не погодившись з таким рішенням та з метою випуску товарів у вільний обіг позивач здійснив декларування товару у відповідності до пункту 7 статті 55 МК України.

Відповідачем було оформлено митну декларацію №23UA27U7 від 26.04.2022, за якою товар випущено у вільний обіг.

Не погоджуючись із прийнятими Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ТзОВ «Біопрім» звернулося із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої - третьої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі Правила №598), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

За змістом статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено. Зміст норми статті 53 Митного кодексу вказує на те, що митне оформлення товару повинно здійснюватися як у випадку, коли оплата за договором здійснена вчасно, так і у випадку, коли оплата за товар здійснена з порушенням встановлених строків або не сплачена взагалі. При цьому, несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

В даному випадку розбіжності, на які вказав відповідач, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Зокрема, на підтвердження заявленої митної вартості товару за електронною митною декларацією №23UA19U4 позивачем надані документи, передбачені нормами чинного Митного кодексу України, серед них: зовнішньоекономічний контракт №01-02/23 від 01.02.2023, специфікація №7 від 12.04.2023, інвойс №608365 від 21.04.2023, міжнародна товаротранспортна накладна б/н від 17.04.2023, прайс-лист б/н від 19.04.2023, експортна митна декларація країни відправлення від 18.04.2023 №23DE74E4, лист- підтвердження продажу №512471 від 03.04.2023. Також додатково, на вимогу митниці, були подані документи бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються руху ідентичних та/або подібних оцінюваному товару в середині країни та банківськими платіжними документами, проведеними по міжнародній платіжній системі SWIFT, що підтверджують оплату за оцінюваний товар за попередні поставки: видаткові накладні №114 від 16.01.2023, №223 від 26.01.2023, №582 від 07.03.2023; рахунки на оплату №25 від 13.01.2023, №53 від 26.01.2023, №147 від 06.03.2023; платіжні доручення в іноземній валюті по міжнародній системі SWIFT №233 від 02.02.2023, №235 від 14.02.2023, №238 від 22.02.2023, №240 від 24.02.2023

Відтак, встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати, що позивачем разом з митною декларацією подано повний пакет документів, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу, які підтверджують митну вартість товару.

Натомість відповідач не довів, що подані у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за придбаний товар, а також те, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі та містять розбіжності та мають невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.

З огляду на те, що декларантом надано передбачені частиною 2 статті 53 МУ України документи, суд приходить до висновку, що у відповідача було достатньо підстав для підтвердження числових значень усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі № 820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу відповідачу заборонено вимагати від декларанта інші документи відмінні від тих, що передбачені статтею 53 Митного кодексу. Окрім цього, фактично поставка товару здійснюється в обсягах відповідно до цін і асортименту, вказаних у рахунках-фактурах, а не у замовленнях.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим.

Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, суд вважає, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Так, суд не бере до уваги твердження відповідача у спірному рішенні про те, що «фактурна вартість на оцінюваний товар щоразу знижується, проте декларантом не надано документальних пояснень щодо падіння митної вартості на оцінюваний товар» та про відсутність в декларації країни відправлення №23DE74E4 від 18.04.2023 числового значення вартості товарів, що не підтверджує ціну товарів заявлену в інвойсі, оскільки митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Більше того, декларант позивача не має жодного відношення до питання оформлення митної декларації країни відправлення, а тому певні недоліки у заповненні її даних не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів.

Крім того, суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Суд зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.

Крім того, з позицією Верховного Суду у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. У даному випадку продавець-нерезидент встановив ціну товару, яка вказана в усіх поданих до митного оформлення документах та яка була фактично сплачена Позивачем.

Відповідач не вказав на будь-які порушення розрахунку митної вартості декларантом відповідно до частини другої статті 58 МК України, не зазначив про конкретні розбіжності в поданих до митного оформлення документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки цих документів або відсутність у них всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари відповідно до частини третьої 53 МК України, не вказав жодних обґрунтованих підстав вважати, що існує взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який вплинув на заявлену декларантом митну вартість відповідно до частини четвертої статті 53 МК України.

Суд також вважає безпідставним твердження відповідача відносно того, що в інвойсі №608509, прайс-листі від 19.04.2023 та в специфікації №7 від 12.04.2023 зазначено умови поставки CPT Луцьк, а в ВМД, поданій до митного оформлення - DAP Луцьк. Країна відправлення товару Німеччина, країна походження товару Китай, проте декларантом в гр.44 МД вказано контракт під кодом 4104 (зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів), оскільки інвойс №608509 не має відношення до товару №1 - VITAMIN C 99% Food Grade (Ascorbic А)/Вітамін С 99% Харчовий (Аскорбінова кислота), щодо якого прийнято оскаржуване рішення № UA205140/2023/000255/1.

Згідно lncoterms 2020 термін CPT (Carriage Paid To) означає перевезення оплачене до... (з зазначенням пункту призначення). За умов CPT продавець платить за перевезення товару до зазначеного пункту призначення. Термін DAP (Delivered at Place) - поставка в пункті... (назва пункту), означає, що поставка відбулася в момент, коли товар наданий у розпорядження покупця на транспортному засобі, який прибув і готовий до розвантаження в узгодженому місці призначення. Продавець зобов`язаний, зокрема, виконати експортні митні формальності та здійснити доставку товару до узгодженого пункту призначення.

Тобто, в обох випадках поставки продавець за свій рахунок організовував перевезення товару до м. Луцьк, вартість якого включена до ціни товару, яка склала митну вартість.

Як уже було зазначено судом, декларантом до митної декларації були надані рахунки-фактури (інвойси), за якими здійснювалась відповідна операція. Так, рахунки-фактури є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належать до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

Суд також не бере до уваги твердження відповідача в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів ту обставину, що «країна відправлення товару Німеччина, проте країна походження товару Китай, проте декларантом в гр.44 МД вказано контракт під кодом 4104 (зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів).» з тих підстав, що відповідно до Класифікатора документів, сертифікатів, дозволів та додаткової інформації, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011, під кодом 4104 у митній декларації зазначається зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів. Згідно товаросупровідних документів, у митній декларації №23UA19U4 виробником товару є німецька компанія, і як, стверджує позивач, виробляє свій товар в Китаї, привозить його до Німеччини та продає його, зокрема в Україну, що на думку суду, не впливає на визначення митної вартості.

Разом з тим, суд звертає увагу, що оскаржуване рішення №UA205140/2023/000255/1 не містить інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Митному органу на підтвердження обставин щодо актуальних цін на товар наданий прайс-лист від 19.04.2023.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж заявлена декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролюючим органом митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

У відповідності до статті 59 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена. У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 57 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці в таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними ідентичними товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування. У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо ідентичних товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до статті 59 МК України.

В той же час, посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, як на доказ правомірності оскаржуваних рішень, оцінюються судом критично, адже в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності прийняття Волинською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 26.04.2023 №UA205140/2023/000255/1.

Також суд зауважує, що відповідачем в оскаржуваних рішеннях не вказано, яким саме чином виявлені розбіжності перешкоджають оформленню товару за обраним декларантом методом, оскільки надані до митного оформлення документи повинні досліджуватись у їх сукупності, а тому наявність певних недоліків в одному документі не може бути підставою для коригування заявленої митної вартості товару.

Щодо посилань відповідача у рішенні про коригування митної вартості товару 26.04.2023 №UA205140/2023/000255/1 на те, що «Митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні- 3,80 Євро/кг за МД №UA209170/2022/51594 від 11.07.2022», суд вказує, що визначення митної вартості ввезеного позивачем товару за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС на рівні 3,80 Євро/кг не підтверджено ніякими розрахунками такого вартісного показника та не надано письмових доказів на підтвердження митної вартості товарів, схожих із імпортованим суду не надано.

При прийнятті спірного рішення відповідач використав інформацію ЄАІС Держмитслужби та навів номер і дату митної декларації, митну вартість з яких взято за основу. Однак суд зазначає, що сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів. При цьому суд враховує, що вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан, умови поставки (оптова/роздрібна ціна) тощо.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Даючи оцінку спірним рішенням, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості 26.04.2023 №UA205140/2023/000255/1 прийняте відповідачем без дотримання вимог, встановлених частиною 3 статті 2 КАС України, а саме необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, тому є протиправними.

В даному випадку митним органом ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ні в ході судового розгляду даної справи не надано жодних пояснень з приводу застосування другого методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів), а не як то передбачено порядком застосування кожного з методів, що передує методу, обраному митним органом та, як наслідок не можливістю здійснення розрахунку ціни товару за іншими другорядними методами.

Окрім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням вказаного методу.

Суд констатує, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 26.04.2023 №UA205140/2023/000255/1 лише зазначено, що митна вартість товару за резервним методом визначена на підставі цінової інформації, наявної в митного органу, однак не зазначено жодного конкретного документу, яким керувався митний орган при взятті за основу даних про ціну товару, жодних пояснення щодо зроблених коригувань, тотожності товару, який оформлявся також не наведено.

При цьому, суд зауважує, що в графі 32 рішення про коригування митної вартості товарів від 26.04.2023 №UA205140/2023/000255/1 митним органом вказано другий метод визначення митної вартості товару, що свідчить про явні суперечності у даному рішенні.

Також суд зауважує, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за імпортований товар. Натомість наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 28.08.2021 у справі №815/4256/16.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

На переконання суду, позивачем доведено задекларовану за основним методом митну вартість ввезеного на митну територію України товару, натомість відповідачем не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення за другим методом митної вартості у, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом та підтверджених документами, наданими митниці, тобто при винесенні рішення, суб`єкт владних повноважень, Волинська митниця діяла не в спосіб визначений законом та не надала суду достатніх доказів правомірності свого рішення, відтак, таке рішення є протиправними та підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені судом обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 26.04.2023 №UA205140/2023/000255/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 26.04.2023 №UA205140/2023/001435.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі в сумі 4757,73 грн, який сплачений платіжною інструкцією №478644347.1 від 19.10.2023 та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету.

При вирішенні клопотання позивача про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн та 3590,00 грн витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд зазначає, що воно підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на позов та в клопотання про зменшення витрат на правову допомогу заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю із категорією справи і предметом позову, а також з огляду на наявність великої кількості судової практики в подібних справах.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається із доданих письмових доказів (ордеру серії АІ №1464024, договору про надання правової допомоги №07/07/2020 від 07.07.2020, додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги від 07.09.2023, акту наданих послуг від 30.11.2023, платіжних інструкції № 478644406.1 від 07.11.2023, №478644471.1 від 22.11.2023, рахунків-фактур від 03.11.2023 №03/11/2023, від 22.11.2023 №22/11/2023 позивач сплатив на рахунок адвоката Бондаренко Г.П. 20000,00 грн за надану правову допомогу, яка складається з: правового аналізу документів клієнта - 1000,00 грн, підготовка та подання адміністративного позову - 12000,00 грн, підготовка та подання до суду відповіді на відзив 5000,00 грн, підготовка та подання до суду клопотання про долучення доказів 2000,00 грн.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн за підготовку і подання позовної заяви.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, суд виходить з того, що дана справа є справою незначної складності, при цьому, правовий аналіз, підготовка відповіді на відзив та заяв на усунення недоліків та долучення доказів включається до витрат пов`язаних з підготовкою позовної заяви, а розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін по справі.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із перекладом на українську мову документів, поданих до митного оформлення іноземною мовою, суд керується приписами частини п`ятої статті 137 КАС України, за змістом якої розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Отже, такі витрати також підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на переклад документів позивачем надано інформаційний лист №27-11/1 від 27.11.2023, платіжну інструкцію №478644339.1 від 17.10.2023, акт приймання-передачі наданих послуг від 16.10.2023 щодо перекладу документів з німецької на українську мову. Однак, надані позивачем документи не підтверджують, що понесені ним витрати з перекладу документів пов`язані з розглядом саме даної справи. Відтак, витрати на переклад документів не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів понесення таких витрат.

Таким чином, оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 9457,73 грн (4757,73 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору; 5000,00 грн - витрати на правничу допомогу).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопрім» (04050, місто Київ, вулиця Глибочицька, 13, секція 1, офіс 1, ідентифікаційний код юридичної особи 40521376) до Волинської митниці Волинської митниці (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 26.04.2023 №UA205140/2023/000255/1 та картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску та пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26.04.2023 №UA205140/2023/001435.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопрім» судові витрати в сумі 9457 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень 73 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський