Справа № 440/9273/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 р. Справа № 440/9273/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, по справі № 440/9273/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просив :

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті пенсії позивача з 01.03.2022 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням її індексації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та доплати до основного розміру пенсії 2 000 грн, нарахування якої відбулося на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі 440/2717/23, зобов`язавши при цьому ГУПФ здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 після її індексації з 01.03.2022 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням доплати до основного розміру пенсії 2 000 грн, нарахованої на виконання рішення суду, за вирахуванням проведених виплат;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні виплати пенсії позивача з 01.03.2023 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням її індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових внесків та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» та доплати до основного розміру пенсії 2000 грн, нарахування якої відбулося на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі 440/2717/23, зобов`язавши при цьому ГУПФ здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 після її індексації з 01.03.2023 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням доплати до основного розміру пенсії 2000 грн, нарахованої на виконання цього рішення суду, за вирахуванням проведених виплат;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні виплати пенсії позивача з 01.10.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022 та з 01.12.2022 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням нарахованої до неї доплати на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі 440/2717/23, зобов`язавши при цьому ГУПФ здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022 та з 01.12.2022 без обмеження її максимального розміру з урахуванням доплати, нарахованої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі 440/2717/23 у розмірі 2000 грн, за вирахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області відновити з 01.10.2021 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн, передбачену постановою КМУ від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Проте, після проведення перерахунку пенсії за період 2021-2023 пенсійний орган безпідставно застосував обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленого для осіб які втратили працездатність. На його звернення від 26.06.2023 року про перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром відповідач листом повідомив, що підстави для перегляду розміру виплачуваної пенсії відсутні.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження максимальним розміром пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.03.2022 та з 01.03.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату нарахованої ОСОБА_1 пенсії з 01.03.2022 та з 01.03.2023 з урахуванням індексації, запровадженої постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження її максимальним розміром, за вирахуванням фактично виплачених сум.

В решті вимог - позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в позові позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на висновок Верховного Суду викладений у постанові від 08.11.2022 у справі №420/2473/22 просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його вимог.

Зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що право на отримання доплати у розмірі 2000 грн обмежене рядом умов, однією із яких є межа на рівні максимального розміру пенсії, визначеного Законом, та що з 01.10.2021 розмір пенсії позивача перевищив максимальний розмір пенсії, встановлений законом, а отже підстави виплати пенсії з урахуванням щомісячної доплати згідно постанови КМУ № 713 відсутні, є помилковими.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 80 % грошового забезпечення, є пенсіонером по лінії МВС України, що підтверджується копією пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_1 , та матеріалами пенсійної справи (а.с. 19, 26-31).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі №440/2717/23 зобов`язано ГУПФ відновити з 01.10.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

На виконання рішення суду від 19.04.2023 по справі №440/2717/23 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії, встановлено доплату 2 000 грн відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 року № 713, та з 01.10.2021 визначено розмір пенсії - 19 460,90 грн, з урахуванням максимального розміру остаточний розмір пенсії - 18540 грн, з 01.12.2021 (розмір пенсії - 19492,90, остаточний - 19340),

з 01.03.2022 (розмір пенсії - 21826,60, остаточний - 19340),

з 01.07.2022 (розмір пенсії - 21863,80, остаточний - 20270),

з 01.12.2022 (розмір пенсії - 21890,20, остаточний - 20930),

з 01.03.2023 (розмір пенсії 23390,20, остаточний - 20930), що підтверджується протоколами перерахунку пенсії (а.с. 26-31).

Також з 01.03.2022 відповідач проведено індексацію пенсії, внаслідок чого сума індексації склала 1 866,96 грн, з 01.03.2023 - 1 500 грн.

26.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, в якій просив здійснити виплату пенсії з урахуванням перерахунку починаючи з 01.10.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022, з 01.12.2022 , 01.03.2022 та з 01.03.2023 без обмеження її до розміру 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб які втратили працездатність.

ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 03.07.2023 № 13409-13544/Г-02/8-1600/23 повідомило, що на виконання судового рішення позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.10.2021 зазначивши, що зобов`язання щодо перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру відсутні. Рішення суду виконано в межах покладених на ГУПФ зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства, а підстави для перегляду розміру пенсії відсутні (а.с. 34-35).

Не погоджуючись із правомірністю дій пенсійного органу в частині обмеження пенсійних виплат після перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 19.04.2023 по справі №440/2717/23 з 01.10.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022, з 01.12.2022, з 01.03.2022 та з 01.03.2023 максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження максимальним розміром пенсійних виплат з 01.03.2022 та з 01.03.2023 суд першої інстанції, зважаючи на визнання неконституційними положень ч. 7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром та відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин положень Закону №3668-VI дійшов висновку про те, що обмежуючи пенсію позивачу максимальним розміром відповідач діяв не на підставах, визначених законами України, зобов`язавши ГУ ПФУ здійснити виплату нарахованої позивачу пенсії з 01.03.2022 та з 01.03.2023 з урахуванням індексації, установленої згідно з постановами КМУ від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження її максимальним розміром.

Відмовляючи у задоволені вимог про визнання протиправними дій відповідача пов`язаних з відмовою у проведенні виплати пенсії з 01.10.2021, 01.12.2021, 01.07.2022, 01.12.2022 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням доплати до пенсії 2000 грн суд першої інстанції виходив з того, що вказана доплата була запроваджена постановою КМУ від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", а не законом з чітко визначеною метою поетапного зменшення диспропорцій в розмірах пенсій до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб. Вона не є видом грошового забезпечення відповідних окремих категорій осіб, зміна розміру якого може мати наслідком перерахунок пенсії в розумінні ч. 3 ст. 51 Закону №2262-ХІІ, не є пенсійною виплатою, так як не передбачена цим Законом. Крім того вказана щомісячна доплата, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Вважав, що оскільки розмір пенсії позивача з 01.10.2021 після перерахунку, з урахуванням доплати до пенсії 2000 грн, перевищив максимальний розмір пенсії встановлений законом, підстави для виплати позивачу пенсії без обмеження відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначає Закон №2262-ХІІ.

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" (далі - Постанова № 713), п. 1 якої установлено з 1 липня 2021 особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 проводити щомісячну доплату в сумі 2 000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021 року.

Судом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі №440/2717/23 відповідач відновив з 01.10.2021 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", внаслідок чого розмір пенсії позивача збільшився.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі № 420/2473/22 (п.46) перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення постанови №713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах. Натомість перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якої у особи винило до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Такий же висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 02 березня 2023 року в справі №600/870/22-а, від 04 квітня 2023 року у справі № 380/25987/21, від 18 квітня 2023 року у справі № 560/6528/22.

Разом з тим, за наслідками перерахунку пенсії з 01.10.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022 та з 01.12.2022 пенсійним органом не проведено позивачу нарахування та виплату доплати до пенсії в розмірі 2 000,00 грн, посилаючись на те, що у випадку вчинення таких дій, загальний розмір пенсії позивача перевищить максимально встановлений.

Суд першої інстанції погодився з доводами пенсійного органу та вважав, що на час спірний правовідносин діяв Закон України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), яким встановлено обмеження максимального розміру пенсії та який мав застосовуватись відповідачем під час перерахунку пенсії позивача.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-XII пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до ст. 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч.7 ст. 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

З матеріалів пенсійної справи позивача, вбачається, що після перерахунку розмір його пенсії становить з :

01.10.2021 - 19 460,90 грн, з урахуванням максимального розміру остаточний розмір пенсії - 18 540 грн,

01.12.2021 - 19 492,90 грн, остаточний - 19 340 грн,

01.03.2022 - 21 826,60 грн, остаточний - 19 340 грн,

01.07.2022 - 21 863,80 грн, остаточний - 20 270 грн,

01.12.2022 - 21 890,20 грн, остаточний - 20 930 грн,

01.03.2023 - 23 390,20 грн, остаточний - 20 930 грн.

Отже факт застосування пенсійним органом обмеження пенсії позивачу її максимальним розміром підтверджений належними доказами.

Зважаючи вищенаведені норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Стосовно наявності у Постанові № 713 положень про встановлення щомісячної доплати у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 01.07.2021 року, колегія суддів звертає увагу на те, що за загальним правилом вирішення колізій, яке передбачене ч. 3 ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Наведене положення Постанови № 713 суперечить приписам Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, які є спеціальними у спірних правовідносинах, а тому підлягають застосуванню відповідачем і судом.

Крім того, колегія суддів вказує, що закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат, а тому відповідні дії ГУПФ України у Полтавській області є протиправними та вчинені всупереч приписам частини другої статті 19 Конституції України.

Враховуючи вищезазначене, дії відповідача щодо відмови у проведенні виплати пенсії позивачу з 01.10.2021, 01.12.2021, 01.07.2022, 01.12.2022 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням нарахованої щомісячної доплати 2000 грн є протиправними, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції наведеного вище не врахував та помилково застосував до спірних правовідносин положення ст. 2 Закону № 3668-VI, що призвело до невірних висновків щодо необґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2023 по справі № 440/9273/23 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022 та з 01.12.2022 без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням нарахованої доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" у розмірі 2000 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2021, з 01.12.2021, з 01.07.2022 та з 01.12.2022 без обмеження її максимального розміру з урахуванням доплати у розмірі 2000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб" , з урахуванням проведених виплат.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій