Справа № 380/22912/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 рокусправа № 380/22912/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартинюк Віталій Ярославович, розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому з врахуванням уточнень позовних вимог, просить:

визнати бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 28.05.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 24.06.2022, з 24.06.2022 по 12.07.2022, з 12.07.2022 по 25.08.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини протиправною;

зобов`язати нарахувати та виплатити додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 28.05.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 24.06.2022, з 24.06.2022 по 12.07.2022, з 12.07.2022 по 25.08.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 11.05.2022 року по 16.11.2022 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . З 14.05.2022 року по 29.05.2022 року брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 27.05.2022 року позивач отримав бойове травмування в районі Золоте-4 Луганської області у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні. Зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про зарахування та виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Оскільки, позивачу було відмовлено у зазначеній виплаті, він звернувся за захистом своїх прав та інтересів з позовом до суду.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у ньому та зазначає, що нарахування додаткової винагороди з розрахунку 100 000 гривень за вказаний період не здійснювалося, оскільки медичні документи, які подавалися до військової частини, не підпадали під виплату додаткової винагороди, оскільки захворювання, які вказані у поданих медичних документах не є пораненням, отриманими під час бойових дій із захисту Батьківщини, а є психічним захворюванням (невротичний/психічний розлад).

Ухвалою суду від 23.10.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2022 року №123 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 11.05.2022 року.

Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» позивач призваний на військову службу та з 18.11.2022 року по теперішній час перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_2 (довідка від 20.09.2023 року № 789).

За період з 14.05.2022 року по 29.05.2022 року позивач брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (Довідка від 23.09.2022 року №2638).

Відповідно до записів первинної медичної картки (форма 100) від 27.05.2022 року позивач внаслідок поранення отримав наступні ушкодження: МВТ (мінно-вибухова травма), ЗЧМТ (закрита черепно-мозкова травма), СГМ (струс головного мозку), акубаротравма, психо-емоційне виснаження, гостра реакція на стрес, ПТСР (посттравматичний стресовий розлад).

29.05.2022 року згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.05.2022 року позивача направлено у лікарсько-сестринську бригаду міста Бахмут Донецької області на лікування.

Відповідно до епікризу з історії хвороби №3687/2022 від 02.06.2022 року позивач з 28.05.2022 року по 02.06.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з наданням психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, в якому останньому був встановлений діагноз: помірний депресивний епізод на органічно несприятливому тлі (відновний період перенесної МВТ, акубаротравми, ЗЧМТ, струсу головного мозку).

Згідно перевідного епікризу №2623 від 24.06.2022 року позивач з 03.06.2022 року по 24.06.2022 року перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, де отримав діагноз: основне захворювання: стан після перенесеної гострої реакції на стрес, з виходом в нестійку компенсацію; супутнє захворювання: МВТ (27.05.2022). ЗЧМТ. Струс головного мозку. Вертеброгенна цервікалгія. Вибухова травма (27.05.2022). Стан після акубаротравми без порушення функції слуху. Міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз першої степені шийного відділу хребта.

Відповідно до записів епікризу від 12.07.2022 року позивач з 24.06.2022 року по 12.07.2022 року перебував на лікуванні у Центрі медичної реабілітації та санаторного лікування та останньому був встановлений діагноз: МВТ (27.05.2022). ЗЧМТ. Струс головного мозку. Вертеброгенна цервікалгія. Вибухова травма (27.05.2022). Стан після акубаротравми без порушення функції слуху. Міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз першої стадії шийного відділу хребта. Стійкий, виражений тривожно-депресивний синдром з частими панічними нападами після перенесеної ГРС.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 24.08.2022 року №605/3 позивачу наданий діагноз: помірно виражений стійкий тривалий тривожно-депресивний розлад, з емоційно-вольовими порушеннями, асоційований зі стресом. Гастроезофагеальна рефлюксна хвороба, стадія езофагіту, фаза нестійкої ремісії, без порушення функції травлення. Стеатогепатоз. Хронічний комбінований геморой ІІ стадії. Хронічна анальна тріщина без порушення функції. Нориця прямої кишки без порушення функції. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Вибухова травма (27.05.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку без порушення функції ЦНС. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Обмежений міжхребцевий остеохондроз шийного і поперекового, деформуючий спондильоз першої стадії шийного відділу з больовим синдромом при фізичних навантаженнях, з незначним порушенням функції хребта. Пониження гостроти зору до 0,8 обох очей внаслідок короткозорості ступеня 0,5Д обох очей при гостроті зору з корекцією 1,0 на кожне око. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 17б, 43б, 64в, 52г графи ІІ Розладу хвороб, графи ТДВ обмежено придатний до військової служби.

Згідно виписки №9096 від 25.08.2022 року позивач перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону з 12.07.2022 року по 25.08.2022 року, де останньому встановили діагноз: основне захорювання: помірно виражений стійкий тривалий тривожно-депресивний розлад, з емоційно-вольовими порушеннями, асоційований зі стресом; супутнє захворювання: гастроезофагеальна рефлюксна хвороба, стадія езофагіту, фаза нестійкої ремісії, без порушення функції травлення. Стеатогепатоз. Хронічний комбінований геморой ІІ стадії. Хронічна анальна тріщина без порушення функції. Нориця прямої кишки без порушення функції. Вибухова травма (27.05.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку без порушення функції ЦНС. Обмежений міжхребцевий остеохондроз шийного і поперекового, деформуючий спондильоз першої стадії шийного відділу з больовим синдромом при фізичних навантаженнях, з незначним порушенням функції хребта. Пониження гостроти зору до 0,8 обох очей внаслідок короткозорості ступеня 0,5Д обох очей при гостроті зору з корекцією 1,0 на кожне око. Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.

Згідно довідки від 24.01.2023 року №946 позивач 27.05.2022 року отримав бойове травмування в районі населеного пункту Золоте-4 Луганської області, а саме: мінно-вибухова травма, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, вертеброгенна цервікалгія, вибухова травма, стан після акубаротравми без порушення функції слуху. Міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз першої стадії шийного відділу хребта. Стійкий виражений тривожно-депресивний синдром з гострими панічними нападами.

Представник позивача звернувся із заявою від 22.08.2023 року до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив видати наказ про зарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень за періоди перебування в стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме з 28.05.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 24.06.2022, з 24.06.2022 по 12.07.2022, з 12.07.2022 по 25.08.2022 та нарахувати та виплатити додаткову винагороду, збільшеної до 100 000 гривень за вказані періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини за вказаний період.

Відповідач листом від 11.07.2023 року №10072 вих. на заяву щодо виплати додаткової винагороди повідомив позивача, що він проходив стаціонарне лікування у зв`язку з невротичними/психічними розладами, а не внаслідок поранення, й у довідці військово-лікарської комісії не зазначено про зв`язок діагнозу з Захистом Батьківщини, а тому у відповідача відсутні підстави для донарахування додаткової винагороди за такі періоди лікування.

В подальшому представник позивача звертався до військовій частині НОМЕР_1 з адвокатським запитом від 26.08.2023 року щодо виплати додаткової винагороди за період лікування у зв`язку з пораненням військовослужбовця про що листом відповідача від 30.08.2023 року, позивачу було відмолено у такій виплаті, оскільки у поданих медичних документах вказані захворювання не є пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а захворюванням (психічним розладом).

Не погодившись із відповіддю відповідача, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність відповідача, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 зазначив, що частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки" (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України).

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 п. 4 ст.9 Закону №2011-ХІІ).

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (п.12 Постанови № 168).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» пункт 1 постанови доповнено, в тому числі, абзацом такого змісту: «Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії».

Аналізуючи вищенаведене, суд зазначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Суд зазначає, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять такі види складових: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (п.2 Порядку № 260).

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Вищезазначене також кореспондується з пунктом 8 Окремомого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29.

Як встановлено судом згідно матеріалів справи, 27.05.2022 року позивач під час бойових дій отримав бойове травмування. Після отриманого поранення позивача 29.05.2022 року направлено у лікарсько-сестринську бригаду міста Бахмут Донецької області на лікування. В подальшому позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 28.05.2022 року по 25.08.2022 року, що підтверджується епікризом №3687/2022 від 02.06.2022, епікризом №2623 від 24.06.2022 року, записів епікризу від 12.07.2022 року, виписки №9096 від 25.08.2022 року.

Так, військово-лікарською комісією було встановлено, що травма та захворювання, отримані позивачем, пов`язані з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 24.08.2022 року №605/3.

З матеріалів справи убачається, що за спірний період відповідач не виплачував позивачу додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100 000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та доказів протилежного відповідачем суду не надано.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні з 28.05.2022 року по 02.06.2022 року, з 03.06.2022 року по 24.06.2022 року, з 24.06.2022 року по 12.07.2022 року, з 12.07.2022 року по 25.08.2022 року, оскільки отримав поранення, яке пов`язане із проходженням військової служби та пов`язана із захистом Батьківщини.

Судом не береться до уваги твердження відповідача про те, що позивач проходив стаціонарне лікування у зв`язку з невротичними/психічними розладами, а не внаслідок поранення, й у довідці військово-лікарської комісії не зазначено про зв`язок діагнозу з Захистом Батьківщини, а тому у відповідача відсутні підстави для донарахування додаткової винагороди за такі періоди лікування, оскільки військово-лікарською комісією було чітко встановлено причинно-наслідковий зв`язок травми і захворювання з проходженням військової служби, що відповідає критеріям визначених Постановою №168.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100 000 гривень за спірний період пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Відтак, суд вважає, що відмова відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100000 гривень за період з 28.05.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 24.06.2022, з 24.06.2022 по 12.07.2022, з 12.07.2022 по 25.08.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я не відповідає критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Як наслідок обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання до вчинення дій.

За таких обставин, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає, що оскільки представник позивача у позовній заяві вказує, що докази отримання правничої допомоги та її оплати будь подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у цій справі, питання щодо стягнення таких витрат буде вирішуватися судом після надання представником позивача відповідних доказів.

Що стосується судових витрат у вигляді судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню із сторін.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 28.05.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 24.06.2022, з 24.06.2022 по 12.07.2022, з 12.07.2022 по 25.08.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 гривень за період з 28.05.2022 по 02.06.2022, з 03.06.2022 по 24.06.2022, з 24.06.2022 по 12.07.2022, з 12.07.2022 по 25.08.2022 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович