Справа № 650/960/23
Суддя: Сікора О. О.
Дата ухвалення: 2023-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/960/23
провадження № 2-а/650/6/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2023 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

у складі головуючого Сікора О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Чечун В.Ф.,

представника позивача Макаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Олександрівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах якого звернулася представник ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В червні місяці 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить:

скасувати повністю постанову серія БАД № 741745р., в справі про адміністративне правопорушення, винесену майором поліції Сєдіковим Євгенієм Едуардовичем, начальником СРПП, ВП №1 БРВП в Херсонській області;

закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Щодо судових витрат позивач просить: стягнути на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Херсонській області, сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн; стягнути на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Херсонській області, сплачену послуги адвокату Макаренко А.С. у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 16 серпня 2023 року щодо нього начальником СРПП ВП № 1 БРВП ГУНП в Херсонській області Сєдіковим Євгенієм Едуардовичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, яке виявилось у тому, що він 09 серпня 2023 року о 14.10 год. керуючи транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі т. 22-07 на стаціонарному посту не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 (Проїзд без зупинки заборонено) здійснивши проїзд без зупинки.

Його притягнення до адміністративної відповідальності вважає незаконним, оскільки постанова винесена без належних та допустимих доказів та із порушенням процедури розгляду справи.

06 жовтня 2023 року через «Електронний суд» від представника ГУНП в Херсонській області Мирилко В. надійшов відзив на позов в якому він просить відмовити у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості. Вказав, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності з огляду на те, що ним 16 серпня 2023 близько 10.30 год. на стаціонарному блок посту в смт. Високопілля небуло виконано вимогу передбачену пунктом 2.2. Правил дорожнього руху проїзд без зупинки заборонено, що підтверджується записами з нагрудного відео реєстратора начальника СРПП Високопільського ВП №1 Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області майора поліції Седікова Є.Е. на відео яких позивач повідомляє, що поліцейським який зупинив тз було пред`явлено посвідчення поліцейського та повідомлено законі вимоги зупинки та перевірки документів. Крім того, позивачем зазначено факт проїзду та не зупинки ним згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху проїзд без зупинки заборонено. Що суперечить доводам позивача в наданих письмових поясненнях під час розгляду справи.

На судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Макаренко А.С. не з`явилися, від останньої надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просила задовольнити заявлені позовні вимоги.

На судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Перевіривши наведені обставини, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 16 серпня 2023 року начальником СРПП ВП № 1 БРВП ГУНП в Херсонській області Сєдіковим Євгенієм Едуардовичем стосовно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, яке виявилось у тому, що він 09 серпня 2023 року о 14.10 год. керуючи транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі т. 22-07 на стаціонарному посту не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 (Проїзд без зупинки заборонено) здійснивши проїзд без зупинки.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 від 16 серпня 2023 року він зазначив, що 09 серпня 2023 року близько 14.10 год. на стаціонарному посту на т.22-07 був зупинений працівником поліції у зв`язку з тим, що вони повідомили йому, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 (Проїзд без зупинки заборонено). Але під час спілкування він неодноразово пояснив, що зупинився, але такі його покази були проігноровані. З цього приводу він звернувся зі скаргою.

Відповідно до рапорту дізнавача (без дати та прізвище нерозбірливо) останній пояснив, що 09 серпня 2023 року при несенні служби на блокпосту «Іванівка» його колегою було зупинено транспортний засіб Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого порушив вимогу дорожнього знаку 2.2, чим порушив правила дорожнього руху. Після пояснення водію причини зупинку останній, за підбурюванням пасажирів, почав оспорювати порушення, пояснивши, що не бачив вказаний дорожній знак. В подальшому водій відмовився надавати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також викликав поліцію по 102.

Відповідно до рапорту начальника СП ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Лазуренка А. останній пояснив, що 09 серпня 2023 року під час чергування на блокпосту № Х04 близько 14.10 год. ним було зупинено водія транспортного засіб Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , за невиконання вимог дорожнього знаку 2.2 «Рух без зупинки заборонено». Коли він пояснив водію про причини зупинки останній не погодився з ними та відмовився на вимогу надавати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В подальшому водій зателефонував до поліції за номером 102.

Зі змісту відео наданого представником відповідача та зазначеного у вказаній постанові як додаток, повноту та достовірність якого позивач не заперечив, зафіксоване спілкування із позивачем та його пасажиром, але сам факт руху автомобіля та його проїзду без зупинки не зафіксований.

Таким чином, із вказаних доказів, які були надані сторонами, а також їх пояснень наданих у позові та відзиві, суд встановив, що 09 серпня 2023 року близько 14.10 год. позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , на автодорозі т. 22-07, де здійснив перетин стаціонарного блокпосту із встановленим дорожнім знаком 2.2 (Проїзд без зупинки заборонено).

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів проїзду вказаного дорожнього знаку ОСОБА_3 без зупинки суду не надано.

Так, згідно із частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до частини першої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до підп. 2.2 Правил дорожнього руху України дорожній знак 2.2 означає: «Проїзд без зупинки заборонено». Ним забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Виключно двома вказаними рапортами факт вказаного порушення за стандартом «поза розумним сумнівом» підтверджений бути не може, оскільки відповідні відомості викладені «заінтересованими особами», які у зв`язку з цим не підтверджені іншими об`єктивними доказами, зокрема, наданим суду відеофайлом, на якому не зафіксованого самого факту «не зупинки» водія при проїзді дорожнього знаку 2.2. «Рух без зупинки заборонено».

Покликання представника відповідача на визнання ОСОБА_1 свого порушення при спілкуванні із поліцейськими суд знаходить неспроможними, оскільки відповідні пояснення не були категоричними та чіткими, суперечать наданим письмовим поясненням та не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Крім того, такі пояснення особи не можуть бути самостійним доказом його вини, а також не можуть звільняти поліцейського від обов`язку зібрати та надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження факту вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною третьою статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що при розгляді справи не встановлені обставини, які можуть свідчити про вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення та з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, у задоволенні позовної вимоги про скасування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн слід відмовити, оскільки такий спосіб захисту порушених прав особи частиною третьою статті 286 КАС України не передбачений, а порушені права особи у зв`язку з безпідставним накладенням на неї вказаного стягнення повною мірою відновлюються шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що позивачем були здійснені витрати пов`язані із розглядом справи у виді сплаченого судового збору в загальній сумі 536,80 грн, а позов було задоволено повністю в частині основних вимог, суд, керуючись частиною першою статті 139 КАС України вважає, що наявні підстави для їх відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат у виді професійнї правничої допомоги, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-5 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1 розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування слід виходити саме з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Такий підхід застосовано Великою Палатою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 20 вересня 2022 року; договір про надання правничої (адвокатської) допомоги від 17 серпня 2023 року разом з додатком № 1 до нього, згідно з якими сторони погодили обсяг адвокатських послуг та вартість винагороди в сумі 5000 грн з розрахунку: усне консультування 500 грн; ознайомлення з документами 1000 грн; підготовка позовної заяви 3000 грн; підготовка копій необхіфдних документів 500 грн. Вказану суму витрат на правову допомогу позивачем і заявлено до стягнення.

Оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи і керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, а тому вважає, що співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 2000 грн. Відтак, саме така сума правничої допомоги підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись вищенаведеними положеннями КАС України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах якого звернулася представник ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серія БАД № 741745 від 16 серпня 2023 року, в справі про адміністративне правопорушення, винесену майором поліції Сєдіковим Євгенієм Едуардовичем, начальником СРПП, ВП №1 БРВП в Херсонській області та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Херсонській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору за подання позову до суду в сумі 536,80 грн.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Херсонській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати по справі у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: _______________ О.О. Сікора