Справа № 640/22074/19
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 640/22074/19

касаційне провадження № К/9901/30954/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року (головуючий суддя - Маруліна Л.О.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Пилипенко О.Є.; судді: Глущенко Я.Б., Собків Я.М.)

у справі № 640/22074/19

за позовом Акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», позивач, платник, товариство) звернулося до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві, відповідач, контролюючий орган, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 липня 2019 року № 0103.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року позов задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Увекон» здійснено оцінку основних засобів АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» (визначено ринкову (справедливу) вартість відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) станом на 01 липня 2015 року, яку використано позивачем в якості первинного документа, що відображає відновлені дані про первинну вартість основних засобів або нематеріальних активів платника та яка за обставин, що склалися в межах спірних правовідносин, не має ознак переоцінки, що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач дійшов помилкового висновку, що позивачем завищено амортизацію у податковому обліку за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2019 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року змінено мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 24 липня 2019 року № 0103 є протиправним та підлягає скасуванню, проте з інших підстав. Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що з огляду на відсутність у АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на момент перевірки первинних документів щодо господарських операцій, зокрема, із Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк «СБЕРБАНК РОСІЇ», Публічним акціонерним товариством «Промінвестбанк», Чорноморським банком торгівлі і розвитку у зв`язку із настанням обставин непереборної сили, висновки контролюючого органу про набуття кредиторською заборгованістю ознак безнадійної є передчасними та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях контролюючого органу.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Мотивуючи касаційну скаргу, податковий орган посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому, зазначає, що судами попередніх інстанцій помилково не враховані правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 18 березня 2020 року у справі № 804/708/16, від 27 лютого 2020 року у справі № 822/1212/16, від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15, від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18. Наголошує, що з наданого позивачем Сертифіката про форс-мажорні обставини не можливо встановити, яких саме договорів, контрактів, угод, податкових та інших зобов`язань він стосується.

Разом із касаційною скаргою податковим органом заявлено клопотання про заміну відповідача у справі - ГУ ДПС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011), у зв`язку з реорганізацією, яке згідно зі статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає задоволенню.

Ухвалою від 07 вересня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві.

06 жовтня 2021 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судовими інстанціями норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2019 року, валютного законодавства за період 01 січня 2016 року по 31 березня 2019 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2019 року, за результатами якої складено акт від 25 червня 2019 року № 375/26-15-14-01-03/00153117.

Відповідно до висновків акта перевірки контролюючим органом встановлені порушення, зокрема, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 cтатті 134, підпункту 138.3.1 пункту 138.3 статті 138, підпункту 141.2.1 пункту 141.2 статті 141 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 101 721 472,00 грн за 1 квартал 2019 року та занижено податок на прибуток на 52 182 127,00 грн.

Обґрунтовуючи свою позицію, податковий орган зазначив, що під час проведення контрольного заходу встановлено, що в бухгалтерському обліку підприємства за рахунками 501 «Довгострокові кредити банків у національній валюті», 601 «Короткострокові кредити банків у національній валюті» та 612 «Поточна заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями в іноземній валюті» станом на 01 січня 2016 року та станом на 31 березня 2019 року обліковується кредиторська заборгованість щодо залучених коштів за наступними контрагентами - банківськими установами:

Публічним акціонерним товариством «Промінвестбанк» - 853 000,00 грн;

Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк «СБЕРБАНК РОСІЇ» - 332 034 881,00 грн;

Чорноморським банком торгівлі і розвитку - 25 178 000,00 грн.

Загальна сума кредиторської заборгованості становить 358 065 881,00 грн.

Відповідачем встановлено, що в період з 01 січня 2016 року по 31 березня 2019 року відсутні обороти за рахунками щодо взаємовідносин із вказаними кредиторами, а також відсутня інформація щодо кінцевих строків погашення кредитів. У зв`язку із цим, контролюючий орган дійшов висновку про наявність у вказаної заборгованості ознак безнадійної, тому сума 358 065 881,00 грн мала бути відображена у складі інших операційних доходів.

На підставі висновків названого акта перевірки відповідачем 24 липня 2019 року прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № 0103, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 65 227 660,00 грн, з яких за податковим зобов`язанням 52 182 128,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 13 045 532,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом названого акта індивідуальної дії, Верховний Суд зазначає таке.

За приписами підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що безнадійна заборгованість це, зокрема, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно із підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України безповоротна фінансова допомога - це сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судовим розглядом встановлено, що внаслідок подій щодо тимчасової окупації Автономної Республіки Крим АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» втрачено доступ до рухомого та нерухомого майна, розташованого на території Автономної Республіки Крим.

АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» отримано Сертифікат про форс-мажорні обставини від 03 грудня 2014 року № 2018, виданий Торгово-промисловою палатою України, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 27 лютого 2014 року. У Сертифікаті вказано, що на момент його видачі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо. Сертифікатом також засвідчено, що внаслідок настання форс-мажорних обставин товариство втратило можливість здійснювати свою господарську діяльність за звичайних умов та дотримуватися законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів.

На запит відповідача від 10 червня 2019 року № 3, направлений позивачу під час перевірки, останнім надано відповідь від 11 червня 2019 року, в якій зазначено про те, що Торгово-промислова палата України підтвердила настання обставин непереборної сили щодо АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» Сертифікатом від 03 грудня 2014 року № 2018 про форс-мажорні обставини. У позивача відсутні оригінали первинних документів та договорів за господарськими відносинами, що виникли до моменту зміни місцезнаходження товариства, тобто до серпня 2014 року. Дані бухгалтерського обліку платника почали формуватись з серпня 2014 року.

Скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з огляду на відсутність у АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» первинних документів та договорів щодо господарських операцій, зокрема, із Публічним акціонерним товариством «Промінвестбанк», Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк «СБЕРБАНК РОСІЇ», Чорноморським банком торгівлі і розвитку, у позивача були відсутні правові підстави для проведення процедури списання кредиторської заборгованості, оскільки сторонами договірних правовідносин могли бути встановлені особливі умови виконання зобов`язань, зокрема, у разі настання форс-мажорних обставин. У зв`язку з чим, висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, про набуття кредиторською заборгованістю ознак безнадійної є передчасними та такими, що здійснені на припущеннях податкового органу без дослідження відповідних первинних документів.

На переконання Верховного Суду, такі висновки апеляційного суду є передчасними, оскільки вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

В свою чергу, ані судом першої, ані судом апеляційної інстанції не було з`ясовано питання чи вчинялись позивачем дії, спрямовані на відновлення втрачених документів, чи направлялись запити для з`ясування наявності кредитних договорів та первинної документації до відповідних банківських установ, з метою спростування позиції податкового органу, викладеної в акті перевірки.

При цьому, судові інстанції мали змогу перевірити можливу наявність таких документів та витребувати їх самостійно.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, заперечуючи проти доводів контролюючого органу, позивач обмежився наданням Сертифіката про форс-мажорні обставини від 03 грудня 2014 року № 2018, з якого, як зазначає відповідач, неможливо встановити, яких саме договорів, контрактів, угод, податкових та інших зобов`язань він стосується.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність позовних вимог із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Водночас, Суд зауважує, що відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідовано Окружний адміністративний суд м. Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у м. Києві.

Згідно з абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Враховуючи приписи Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», розглядувана справа підлягає направленню на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Замінити відповідача у справі - Головне управління ДПС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова