Справа № 155/1822/23
Суддя: Сметана В. М.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №155/1822/23
Провадження №2-а/155/14/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судового засідання Федонюк О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Рущака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рущака Володимира Михайловича до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

УСТАНОВИВ:

Позивач 04 грудня 2023 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 о 16 годині 15 хвилин отримала постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ №8218547 постановленою відділенням поліції №2 (м.Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, інспектором лейтенантом поліції Бочковським Назаром Володимировичем.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що в зазначену дату і час ОСОБА_1 не керувала вказаним транспортним засобом, внаслідок, чого не могла скоїти адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного просить постанову серії ЕАТ №8218547 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.125, КУпАП, скасувати, та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2023 року залишено позовну заяву без руху.

Представник позивача 11 грудня 2023 року усунув недоліки ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Позивач в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити. Суду пояснила, що 27 листопада 2023 року орієнтовно о 16 годині вона не керувала автомобілем Рено, який заначений в оскаржуваній постанові, а керувала належним її сину автомобілем Фольцваген Кадді та була пристебнута ременем безпеки. Просить скасувати постанову серії ЕАТ №8218547 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні просив скасувати постанову серії ЕАТ №8218547 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.125, КУпАП, провадження у справі закрити, оскільки позивач не керувала автомобілем Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 та в матеріалах справи відсутні докази, що остання не була пристебнута ременем безпеки. Також просив стягнути понесені судові витрати.

Представник відповідача Головного Управління національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідка, вивчивши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору у даній справі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ЕАТ №8218547 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.125 КУпАП, 27 листопада 2023 року о 16 годині 11 хвилин в селі Борочиче по вулиці Шевченка, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки RENAULT моделі MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не користуючись ременем безпеки, чим порушила п.2.3В ПДР (а.с.12).

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245КУпАП, встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 2.3 в Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з ч.5 ст.121 КУпАП, відповідальність настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вже зазначалось вище, зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке виразилось у не використанні ременя безпеки.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 вказаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який виніс оскаржувану постанову, дійсно 27 листопада 2023 року о 16 годині 11 хвилин в селі Борочиче по вулиці Шевченка ним була зупинена ОСОБА_1 , яка керувала автомобілем Volkswagen Caddy білого кольору та не була пристебнута ременем безпеки. При заповнені інформації на службовому планшеті для винесення електронної постанови, ним була допущенна помилка у зазначені номерного знаку автомобіля, у зв`язку з чим автоматично було заначено інший транспортний засіб.

Крім того, з дослідженого в судовому відеозапису відеозапису вбачається, що після зупинки автомобіля Volkswagen Caddy водій ОСОБА_1 відкрила двері автомобіля, на ній був непристебнутий ремінь безпеки. Однак, з даного відеозапису не вбачається, що вона не була пристебнута ременем безпеки під час руху автомобіля. Крім того, під час спілкування з водієм, поліцейський не вказував на обставини керування автомобілем з непристебнутим ременем безпеки.

Будь яких інших доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 27 листопада 2023 року о 16 годині 11 хвилин в селі Борочиче по вулиці Шевченка керувала автомобілем не бувши пристебнутою ременем безпеки, суду не надано.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі №357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст.251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Звертає увагу, що відповідно до вимог статті 71 КАС України (в редакції на час ухвалення даної постанови), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у вині особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови серія ЕАТ №0218547 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, що стало підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням та здійснення розгляду справи в присутності позивача з дотриманням положень ст.268 КУпАП.

Відповідачем відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, не надано жодних доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема тієї обставини, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки RENAULT моделі MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не користуючись ременем безпеки.

На підставі викладеного, враховуючи ненадання відповідачем в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України, належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху, не доведеність відповідачем, як суб`єктом владних повноважень правомірності своїх дій згідно положень ч.2 ст.2 КАС України, щодо прийняття ним постанови на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією та законами України, обгрунтовано та неупереджено, із урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, та не надання суду обгрунтованих доводів щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ №8218547 та відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Крім того, положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Як встановлено судом, 29 листопада 2023 року між ОСОБА_1 як клієнтом, та адвокатом Рущаком В.М. було укладено Договір про надання правової допомоги №71/23, відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання з приводу надання професійної правничої допомоги.

Як вбачається із акту приймання-передавання наданих послуг до вищезаначеного договору, адвокатом було надано ряд юридичних послуг на загальну суму 5000,00 гривень.

Факт сплати позивачем на користь адвоката суми коштів в розмірі 5000,00 гривень підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера № 71/23 від 30 листопада 2023 року.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при її розгляді, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є не належно обґрунтованими та такими, що не в повній мірі відповідають принципам розумності та справедливості витрати на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 до ГУНП у Волинській області про відшкодування витрат на правничу допомогу є частково обґрунтованою, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 гривень відповідних понесених витрат.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 536,80 гривень сплачені останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст.5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 143, 192, 211, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову серії ЕАТ №8218547 від 27 листопада 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору та 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На виконання п.4 ч.5 ст.246 КАС України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, місцезнаходження: місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11, Волинська область, .

Головуючий В.М. Сметана