Справа № 440/7338/23
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/7338/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення невиплаченої суми коштів, стягнення моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач; ГУ ПФУ в Полтавській області), у якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не проведення виплати нарахованої субсидії відповідно до вимог чинного законодавства;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 невиплачену суму субсидії за листопад 2022 року в розмірі 1135,12 грн., за грудень 2022 року в розмірі 1135,12 грн., за січень 2023 року в розмірі 1135,12 грн., за лютий 2023 року в розмірі 1135,12 грн., за квітень 2023 року в розмірі 660,42 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області скасувати суму помилково перерахованої субсидії в розмірі 59311,11 грн., яка на даний час рахується за ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну та матеріальну шкоду в сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу за його зверненням у листопаді 2022 року призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг з 01.11.2022 по 31.03.2023 у розмірі 1135,12 грн. щомісячно, а з 01.04.2023 по 30.04.2023 - в розмірі 660,42 грн. Однак, він отримав субсидію лише за березень 2023 року в сумі 1135,12 грн., а за листопад, грудень 2022 року, січень, лютий, квітень 2023 року - субсидію не отримав. Пояснює, що 06 лютого 2023 року на картковий рахунок позивача відповідачем помилково перераховані кошти в сумі 59311,11 грн., які 23 лютого 2023 року позивачем добровільно повернуті на реквізити Пенсійного фонду України, повідомлені пенсійним органом. Однак, відповідач не виплатив позивачеві належні йому суми субсидії, посилаючись на те, що по технічним причинам сума добровільно повернутих позивачем пенсійному органу коштів в розмірі 59311,11 грн., рахується як отримана соціальна допомога та відомості про її повернення до відповідної бази даних не внесено, тому відповідач не має можливості виплатити нараховану субсидію, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 , чим порушено право позивача, який є особою з інвалідністю другої групи, на соціальне забезпечення. Позивач пояснює, що по причині невиплати субсидії він поніс матеріальну шкоду та зазнав моральної шкоди, яку оцінює загалом у 10000 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/7338/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від відповідача докази.

27 червня 2023 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Полтавській області /а.с. 27-28/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішенням №16001-23-1 від 12.01.2023 позивачу було помилково призначено субсидію в розмірі 59311,11 грн., яка обліковується в базі даних ІКІС ППВ ДСВ "Призначення та виплата деяких соціальних виплат". Зазначену суму згідно квитанції ПАТ КБ "ПриватБанк" в добровільному порядку повернуто ОСОБА_1 . На підставі того, що гроші повернуті в добровільному порядку прийнято рішення №16001-23-2 від 15.03.2023, яким переглянуто розмір субсидії і встановлено на період з 01.11.2022 по 31.03.2023 в сумі 1135,12 грн. та з 01.04.2023 по 30.04.2023 в сумі 660,42 грн. Кошти за березень 2023 року перераховані на рахунок позивача. Пояснює, що у зв`язку з тим, що фактично обліковується заборгованість за позивачем, технічно неможливо правильно нараховану субсидію перерахувати позивачеві, хоча відповідачем вживаються заходи для врегулювання цього питання для проведення виплати, зокрема, направлено запит до Пенсійного фонду України щодо внесення технічних коригувань до програмного забезпечення.

27 червня 2023 року до суду від відповідача надійшли доповнення до відзиву /а.с. 37/, у яких зазначено, що позивачем не надано доказів, якими б підтверджувалося завдання йому матеріальних збитків та моральної шкоди.

11 липня 2023 року до суду надійшла відповідь позивача на доповнення відповідача до відзиву /а.с. 43-44/, у якій зазначено, що позивач є особою з інвалідністю з дитинства, його пенсії недостатньо, щоб купувати ліки, продукти харчування та платити за житло. Помилково перераховані пенсійним органом кошти в сумі 59311,11 грн. позивач повернув на відповідні реквізити Пенсійного фонду України, однак, останній, у свою чергу, припинив виплачувати позивачу належні йому кошти субсидії, що була призначена ОСОБА_1 .

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України 08.08.2018 /а.с. 14/.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 12.01.2023 №16001-23-1 від 12.01.2023 ОСОБА_1 призначено житлову субсидію /а.с. 30/.

06.02.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти субсидії в розмірі 59311 грн. 11 коп., що були кваліфіковані ГУ ПФУ в Полтавській області як переплата субсидії та позивачу надіслано лист від 09.02.2023 №1600-0209/1600-0209-8/9545 із прохання повернути вказану суму на рахунок Пенсійного фонду України за реквізитами, зазначеними у цьому листі /а.с. 7-8/.

23.02.2023 ОСОБА_1 перерахував Пенсійному фонду України за вказаними у листі ГУ ПФУ в Полтавській області від 09.02.2023 №1600-0209/1600-0209-8/9545 реквізитами кошти в сумі 59311 грн. 11 коп. із зазначенням призначення платежу "повернення надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії від ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 Платіж за власні", що підтверджується копією квитанції АТ КБ "ПриватБанк" №0.0.1 від 23.02.2023 /а.с. 10, 31/.

Вказана обставина визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву та підтверджується листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 29.05.2023 №10446-10170/Б-02/8-1600/23 /а.с. 33/.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 15.03.2023 №16001-23-2 від 15.03.2023 ОСОБА_1 призначено житлову субсидію на опалювальний сезон з 01.11.2022 по 31.03.2023 в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01.04.2023 по 30.04.2023 - в сумі 660 грн. 42 коп. /а.с. 29/.

Кошти за березень 2023 року перераховані на рахунок позивача в розмірі 1135 грн. 12 коп. /а.с. 33/, спору про це між сторонами немає.

Водночас Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не виплачено на користь ОСОБА_1 субсидію на опалювальний сезон з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року в сумі 660 грн. 42 коп., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду позовом про стягнення з відповідача цих сум коштів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За визначенням пункту 3 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 807) (далі по тексту - Положення №848), житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія, за письмовим зверненням такої особи, поданим протягом трьох місяців після смерті одержувача.

Пунктом 5 Положення №848 передбачено, що житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, установленого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1156 Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії (Офіційний вісник України, 1998 р., № 30, ст. 1129; 2000 р., № 5, ст. 178).

Згідно з пунктом 60 Положення №848 уповноваженим органом протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів та отримання інформації відповідно до пункту 50 цього Положення приймається рішення про: призначення житлової субсидії; непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення); відмову в призначенні житлової субсидії.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2022 р. №1041 "Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України" Кабінет Міністрів України постановив Пенсійному фонду України:

забезпечити з 1 жовтня 2022 р. виплату та з 1 грудня 2022 р. призначення житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу;

продовжити утримання сум надміру виплачених житлових субсидій, рішення про які прийнято структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах рад, згідно з актами приймання-передачі відповідних справ про одержувачів житлових субсидій;

надати до 1 грудня 2022 р. доступ Національній соціальній сервісній службі та її територіальним органам до інформації про призначення та виплату житлових субсидій і пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, які оброблюються в інформаційних системах, що адмініструються Пенсійним фондом України.

За приписами пункту 100 Положення №848 житлова субсидія надається громадянам у грошовій готівковій формі шляхом перерахування уповноваженим органом коштів на рахунок громадянина, якому призначено житлову субсидію, відкритий в уповноваженому банку, чи виплачується йому готівкою через відділення організації, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 15.03.2023 №16001-23-2 від 15.03.2023 ОСОБА_1 призначено житлову субсидію на опалювальний сезон з 01.11.2022 по 31.03.2023 в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01.04.2023 по 30.04.2023 - в сумі 660 грн. 42 коп. /а.с. 29/. Вказане рішення є чинним.

Кошти за березень 2023 року перераховані на рахунок позивача в розмірі 1135 грн. 12 коп. /а.с. 33/.

Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області у порушення вимог Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 807), не виплачено ОСОБА_1 призначену субсидію на опалювальний сезон з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року в сумі 1135 грн. 12 коп., з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року в сумі 660 грн. 42 коп.

Відповідно до пункту 119 Положення №848 за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли:

домогосподарству припинено надання житлово-комунальної послуги (послуг);

громадянин не виконує зобов`язання за договором про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг;

у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії;

громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення;

настали умови, у тому числі під час отримання житлової субсидії, зазначені у підпунктах 2, 4, 8-10 пункту 14 цього Положення, виявлені, зокрема, на підставі рекомендацій Мінфіну, отриманих відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат;

плата за житлово-комунальні послуги, витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги або витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку відповідно до договору, нормативно-правового або розпорядчого акта здійснюються третьою особою за її рахунок або виконавчим органом за рахунок коштів місцевого бюджету.

Згідно з пунктом 125 Положення №848 у випадках, зазначених в абзацах четвертому - дев`ятому пункту 119 цього Положення, на вимогу уповноваженого органу, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період уповноважений орган може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків.

Як встановлено судом, 06.02.2023 на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти субсидії в розмірі 59311 грн. 11 коп., що були кваліфіковані ГУ ПФУ в Полтавській області як переплата субсидії та позивачу надіслано лист від 09.02.2023 №1600-0209/1600-0209-8/9545 із прохання повернути вказану суму на рахунок пенсійного фонду України за реквізитами, зазначеними у цьому листі /а.с. 7-8/.

23.02.2023 ОСОБА_1 перерахував Пенсійному фонду України за вказаними у листі ГУ ПФУ в Полтавській області від 09.02.2023 №1600-0209/1600-0209-8/9545 реквізитами кошти в сумі 59311 грн. 11 коп. із зазначенням призначення платежу "повернення надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії від ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 Платіж за власні" /а.с. 10, 31, 33/.

Отже, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії з вини пенсійного органу була повернута ОСОБА_1 23.02.2023 у добровільному порядку.

Відповідачем не обґрунтовано та не надано до суду доказів на підтвердження наявності будь-якої з підстав, визначених законодавством України, за яких виплата субсидії повинна бути припинена, як не надано й рішення про припинення виплати ОСОБА_1 призначеної йому житлової субсидії на опалювальний сезон з 01 листопада 2022 року по 28 лютого 2023 року та з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

В даному випадку легітимні сподівання позивача на отримання призначеної йому субсидії на опалювальний сезон, передбачені нормами Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 р. № 807), тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovdandPine v. The Czech Republic), "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), "Трго проти Хорватії" (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу "належного урядування", згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Як встановлено частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи викладене вище, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 субсидії на опалювальний сезон з 01 листопада 2022 року по 28 лютого 2023 року та з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті субсидії на опалювальний сезон з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року в сумі 1135 грн. 12 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дванадцять копійок), з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року в сумі 1135 грн. 12 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дванадцять копійок), з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року в сумі 1135 грн. 12 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дванадцять копійок), з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року в сумі 1135 грн. 12 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дванадцять копійок), з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року в сумі 660 грн. 42 коп. (шістсот шістдесят гривень сорок дві копійки).

Вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області скасувати суму помилково перерахованої субсидії в розмірі 59311,11 грн., задоволенню не підлягає, оскільки такий спосіб як скасування суми помилково виплачених особі та повернутих такою особою пенсійному органу коштів законодавством України не передбачений та законодавство України не ставить виплату субсидії у залежність від того, як відображена сума субсидії, що раніше помилково була виплачена особі та повернута такою особою до Пенсійного фонду України.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральної та матеріальної шкоди в сумі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1,2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження заподіяння йому матеріальних збитків.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків /пункт 3 Постанови/.

Позивач, який є особою з інвалідністю другої групи з дитинства, у позовній заяві зазначив, що внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності він змушений боротися за своє право на отримання призначеної йому субсидії, відчуває переживання через неможливість задоволення своїх потреб, перебуває у знервованому стані, що порушує нормальний спосіб його життя.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_1 без зайвих зволікань перерахував до Пенсійного фонду України виплачену йому через помилку самого пенсійного органу суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії, натомість, протягом тривалого часу позивач ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю другої групи з дитинства та відноситься до категорії вразливих споживачів житлово-комунальних послуг, був вимушений займатися вирішенням питання виплати належної йому суми субвенції, призначеної, але не виплаченої ОСОБА_1 відповідачем. За наведених обставин, порушення законних прав ОСОБА_1 бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 субсидії на опалювальний сезон з 01 листопада 2022 року по 28 лютого 2023 року та з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року, призвело до моральних (душевних) страждань позивача та вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації свого життя.

У позові позивач не розмежовує та не конкретизує сум матеріальної та моральної шкоди, які просить стягнути з відповідача.

Враховуючи обставини справи, за відсутності розрахунку завданої позивачу моральної шкоди, виходячи з принципу розумності та достатності суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення невиплаченої суми коштів, стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 субсидії на опалювальний сезон з 01 листопада 2022 року по 28 лютого 2023 року та з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті субсидії на опалювальний сезон з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року в сумі 1135 грн. 12 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дванадцять копійок), з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року в сумі 1135 грн. 12 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дванадцять копійок), з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року в сумі 1135 грн. 12 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дванадцять копійок), з 01 лютого 2023 року по 28 лютого 2023 року в сумі 1135 грн. 12 коп. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень дванадцять копійок), з 01 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року в сумі 660 грн. 42 коп. (шістсот шістдесят гривень сорок дві копійки).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. (дві тисячі гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич