Справа № 460/26188/23
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2023 року м. Рівне №460/26188/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненська обласна державна адміністрація
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворену Рівненською обласною державною адміністрацією, викладене у протоколі від 11 квітня 2023 року №06/2023 про відмову у наданні статусу часника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення, жителю Рівненського району ОСОБА_1 щодо встановлення статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії А.

- Зобов`язати Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворену Рівненською обласною державною адміністрацією, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 разом з поданими документами про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видати ОСОБА_1 посвідчення щодо встановлення статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії А.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з листа Рівненської обласної державної адміністрації (Рівненська обласна військова адміністрація) від 24.10.2023 року за №зп-221/0/16-08/23 дізнався про зміст прийнятого рішення за його зверненням щодо надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав витяг з протоколу засідання Комісії №06/2023 від 11 квітня 2023 року. Зі змісту витягу з протоколу засідання Комісії №06/2023 від 11 квітня 2023 року убачається, що розглянуті документи позивача та прийнято рішення у формі протоколу, у якому зазначено про відсутність підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яке визначено у зв`язку з тим, що не відображені дні виїзду та не зазначені об`єкти або населені пункти зони відчуження. Зазначають, що інші документи, подані позивачем не є підставою для встановлення статусу та видачі відповідного посвідчення, згідно з абзацом 2 п. 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2018 року №551. На думку позивача, рішення Комісії від 11 квітня 2023 року у формі протоколу №06/2023 не відповідають вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зазначеній Постанові КМУ від 11.07.2018 № 551 та порушують право позивача на соціальний захист, а тому є незаконним та підлягають скасуванню.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначено, що Комісією прийнято рішення про відсутність правових підстав для підтвердження позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки документами не підтверджено факт виїзду та не зазначені об`єкти або населені пункти зони відчуження.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, судом встановлені такі обставини справи.

ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (строковик), у період з 25 вересня 1987 року по 12 січня 1988 року у складі військової частини НОМЕР_1 виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримавши при цьому дозу опромінення 8,256 бер.

26 червня 1991 року військовим комісаром Костопільського райвійськомату ОСОБА_1 було видано посвідчення № НОМЕР_2 серії А учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році.

В березні 2023 року позивач звернувся із заявою та пакетом документів для відновлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення до Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (Рівненська районна військова адміністрація Рівненської області), яка в свою чергу, 24.03.2023 року, направила, вказані документи до Департаменту соціальної політики Рівненської обласної державної адміністрації з проханням винести на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

17.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся з запитом про надання публічної інформації щодо прийнятого Комісією рішення та просив надати копію витягу із протоколу засідання Комісії, яка розглядала, подані ним документи, для відновлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення.

Рівненська обласна державна адміністрація (Рівненська обласна військова адміністрація) листом від 24.10.2023 року за №зп-221/0/16-08/23 повідомили позивача, що витяг з протоколу засідання Комісії №06/2023 від 11 квітня 2023 року щодо прийнятого Комісією рішення про відмову у встановленні мені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС було передано управлінням до ЦНАП Костопільської міської ради та одночасно надали йому копію витягу.

Як встановлено судом, рішення мотивоване тим, що у наданій на розгляд довідці Центрального архіву Міністерства оборони України №51/3964 від 19.10.1995 року ОСОБА_1 за період з 25 вересня 1987 року по 12 січня 1988 року вказано, що у документах в/ч НОМЕР_1 не відображені дні виїзду та не зазначені об`єкти або населені пункти зони відчуження. Зазначають, що інші документи, подані позивачем не є підставою для встановлення статусу та видачі відповідного посвідчення, згідно з абзацом 2 п. 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2018 року №551.

25.07.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» (далі - Постанова), якою затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок).

Зважаючи на п. 7 Постанови № 551 позивач надав заяву до відповідача про заміну старого бланку посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_3 виданого 26.06.1991 року.

Рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС та інших категорій громадян, що діє при Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, оформлене протоколом № 06/2023 від 11.04.2023 року позивача було позбавлено правового статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС у зв`язку із не підтвердженням факту виконання робіт у зоні відчуження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Комісії, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (надалі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до ст. 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» від 11.07.2018 №551 (надалі - Постанова №551) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (надалі - Порядок №551).

Пунктом 2 Постанови №551 затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

У п. 7 Постанови № 551 (в редакції на час винесення цього рішення) зазначено, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям:

забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них;

утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення;

провести до 1 січня 2022 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень:

- особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1);

- учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт;

- особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.

Пунктом 1 Порядку №551 визначено процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до п.2 Порядку №551 Посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Відповідно до п.11 Порядку №551 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;

особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою;

хворим на променеву хворобу внаслідок Чорнобильської катастрофи - на підставі висновку уповноваженої медичної комісії не нижче обласного рівня або спеціалізованої медичної установи Міноборони, МВС, СБУ, які мають відповідну ліцензію МОЗ (далі - експертні комісії), та акта за формою Н-1;

потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4);

особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5);

особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 6);

особам, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 7);

дітям, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, - на підставі довідки встановленого зразка (додатки 8-10);

громадянам інших держав та особам без громадянства, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі переїзду на постійне місце проживання в Україну - відповідно до законодавства;

дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, віднесеного (віднесеної) до категорій 1 або 2, або з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 3, смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а також дружині (чоловіку), якщо та (той) не одружилася (одружився) вдруге, померлого (померлої) громадянина (громадянки), віднесеного (віднесеної) до категорій 1, 2 або 3, смерть якого (якої) пов`язана з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, - на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, участі у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, відповідного посвідчення (за наявності) та експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт;

опікуну дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, - на підставі документів про підтвердження статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного посвідчення (за наявності) та експертного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого Постановою №551 (далі Порядок №551), посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами.

Судом встановлено, що для розгляду питання видачі такого посвідчення, відповідно до пункту 11 Порядку №551, позивачем на розгляд Комісії було надано копії військового квитка, картки обліку доз радіоактивного опромінення, архівну довідку, довідку Костопільського райвійськкомату про участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (зокрема, про знаходження у 30-ти кілометровій зоні з 29.09.1987 року по 22.01.1988 року), про отримання дози опромінення 8,256 бер.

Суд зазначає, що надані позивачем, на розгляд Комісії, документи були видані відповідальними на той час за їх видачу компетентними установами за місцем проходження ним військової служби за формою, чинною на момент їх складення. У тому, що документи з фінансової діяльності військової частини, як і журнали обліку доз опромінення, картки індивідуального обліку доз опромінення, а також журнали обліку виїздів на ЧАЕС, не надходили на зберігання до Галузевого архіву Міністерства оборони України, позивач відповідальності не несе.

З наведених підстав, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, з одночасним зобов`язанням відповідача видати позивачу таке посвідчення, оскільки надані ним документи засвідчують факт безпосередньої участі у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням наслідків аварії у зоні відчуження у 1987 році (незалежно від кількості робочих днів), як того вимагає стаття 10 Закону №796-XII.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено Законом №796-XII.

Згідно зі статтею 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

У примітці до цієї статті уточнено, що тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 14 Закону №796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Статтею 15 Закону №796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій.

Статтею 65 Закону №796-XII установлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови №551 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (Порядок №551, чинний з 25 липня 2018 року), який визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Пунктом 2 Постанови №551 затверджено нові зразки посвідчень, зокрема, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 Порядку №551 визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 2) серії А синього кольору.

Згідно з пунктом 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Вказаним пунктом визначено перелік документів, за наявності одного з яких особам видаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Так посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів, зокрема: довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження; довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження.

Розпорядженням голови Рівненської ОДА від 21 серпня 2018 року № 559 утворено комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та затверджено Положення про неї.

Відповідно до пункту 1 Положення про комісію ця комісія є органом, що розглядає документи для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно із Законом №796-XII.

Згідно з пунктом 3 Положення про Комісію основними завданнями комісії є: 1) розглядає документи, які відповідно до законодавства є підставою для видачі посвідчень особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян і вкладок до них; 2) приймає рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян і вкладок до них; 3) приймає рішення про вилучення посвідчення відповідної категорії в разі встановлення факту його необґрунтованої видачі.

За обставин справи Комісією було розглянуто заяву позивача з документами щодо видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за поданням Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (Рівненської районної військової адміністрації Рівненської області).

Прийняте за результатами розгляду поданих документів рішення Комісії у протоколі від 11 квітня 2023 року №06/2023 про відмову ОСОБА_1 у видачі йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мотивоване тим, що у наданій на розгляд довідці Центрального архіву Міністерства оборони України №51/3964 від 19.10.1995 року ОСОБА_1 за період з 25 вересня 1987 року по 12 січня 1988 року вказано, що у документах в/ч НОМЕР_1 не відображені дні виїзду та не зазначені об`єкти або населені пункти зони відчуження.

Таке рішення як акт індивідуальної дії підлягає перевірці на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема, чи прийнято воно обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Слід зазначити, що до заяви позивача про видачу посвідчення надавалася не лише довідка Центрального архіву Міністерства оборони України №51/3964 від 19.10.1995 року. Разом із заявою ОСОБА_1 було подано також копії: військового квитка серії НОМЕР_4 виданого 11.11.1986 року; картки обліку доз радіоактивного опромінення; довідки №1445 від 03.08.1992 року виданої Костопільським райвійськкоматом; грамоти від 11.1987 року; почесної грамоти від 16.12.1987 року та посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1987 році серії НОМЕР_3 видане 26.06.1991 року.

Судом встановлено, що 26.06.1991 року Костопільським райвійськкоматом Козачку В.В. видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1987 році серії НОМЕР_3 .

Так, з архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони України №51/3964 від 19.10.1995 року вбачається, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в період з 25 вересня 1987 року (наказ №268) по 12 січня 1988 року (наказ №12). У довідці зазначено, що позивач здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (об`єкт не відображений), дні виїзду на ЧАЕС по в/ч НОМЕР_1 за вищевказаний період ОСОБА_2 не відображений.

З довідки від 03.08.1992 року №1445 убачається, що ОСОБА_1 знаходився на спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 24.09.1987 року по 22.01.1988 року. Знаходився в 30-кілометровій зоні відселення і має дозу опромінення 8,256 бер. На основі Постанови Ради Міністрів ССР і ВЦСПС №325 від 31.02.1990 року має право на пільги.

Зі змісту військового квитка серії НОМЕР_4 від 11.11.1986 року убачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 20.11.1980 року до 28.01.1988 року. Прийняв військову присягу 21.12.1986 року.

Карткою обліку доз радіоактивного опромінення зафіксовано, що ОСОБА_1 , 25.09.1987 року отримав дозу опромінення 8,256 бер. Картка заповнена та підписана начальником штаба в/ч НОМЕР_5 .

Позивач неодноразово нагороджувався за мужність, стійкість, глибоке розуміння особистої відповідальності по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС командиром військової частини та посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що Закон №796-XII не містить будь-яких обмежень щодо документів, якими згадана умова отримання громадянином України статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС буде підтверджена.

За таких обставин, на переконання суду, уповноважений орган при вирішенні питання щодо надання громадянину України статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не повинен обмежуватись формальним дослідженням лише тих документів, які вказані у Порядку №551.

З метою дотримання гарантій, встановлених Конституцією України та Законом Закону №796-XII, уповноважений орган зобов`язаний досліджувати та надавати оцінку будь-яким документам, які свідчать про мою роботу у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів.

Суд вважає, що Комісія при розгляді заяви позивача не надала належної оцінки усім документам у сукупності.

Частиною четвертою статті 15 Закону №796-XII обумовлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Пунктом 11 Порядку №551 не визначено конкретну форму довідки, а оскільки подані на розгляд Регіональної комісії довідки були видані задовго до затвердження цього Порядку (у 1986 та 2004 роках), то усі довідки, зокрема і про підвищену оплату праці, складені у довільній формі.

При цьому суд зауважує, що відповідно до статті 10 Закону №796-XII достатнім є виконання будь-яких робіт, пов`язаних з усуненням наслідків аварії у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів (у тому числі тимчасово направленими військовослужбовцями у цей період), а за приписами пункту 4 Порядку №551 посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 2) серії А видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів.

На час видачі документів, які наявні у позивача та на час видачі йому, 26.06.1991 року посвідчення серії НОМЕР_3 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2), достатнім для видачі посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було надання або посвідчення про відрядження в зону відчуження, або військового квитка з відміткою про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження, або довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (пункт 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року №501). Особливих вимог до оформлення вказаних документів не було.

Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у пункті 10 містив такий же перелік документів, на підставі яких здійснюється видача посвідчень учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, однак до довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження встановлена вимогам про зазначення кількості днів і населеного пункту.

Суд зазначає, що зі сплином часу (з часу аварії минуло 38 років) позивач позбавлений можливості отримати довідки детальнішого змісту з підтвердженням ще й фінансовими документами, які військовими частинами на зберігання до відомчого архіву не передавалися.

Відсутність не з вини позивача документів, які вимагаються значно пізнішими нормативними актами, що регламентують видачу посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, перекладають на позивача відповідальність за невиконання чи неналежне виконання обов`язків відповідальними посадовими особами за оформлення документів особового складу, фінансових документів військової частини та їх зберігання.

Відповідно до пункту 5 Положення про Комісію ця комісія має право, зокрема, одержувати в установленому порядку від органів місцевого самоврядування, органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій інформацію та документи, необхідні для вирішення покладених на неї завдань; виносити за поданням обласної адміністрації на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Міністерства соціальної політики України спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Суд приходить до висновку, що виконання Комісією повноважень є неналежним, недобросовісним та безрозсудливим при вирішенні питання, порушеного позивачем у заяві, та про неправомірність прийнятого рішення про відмову у видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з огляду на відсутність оцінки поданим документам у їх сукупності.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Слід зазначити, що повноваження щодо видачі посвідчень покладено на уповноважені органи за зареєстрованим або фактичним місцем проживання особи, а передумовою для видачі посвідчення є відповідне рішення комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Зі змісту оспорюваного рішення випливає, що при розгляді документів Комісія не навела обґрунтованих мотивів відхилення документів, які позивач надавав, то таке рішення не відповідає вимогам щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії, що призводить до його протиправності.

Крім того суд зазначає, що Закон № 796 не містить положень, про необхідність підтвердження статусу, у зв`язку із заміною старого зразка посвідчення на новий.

Власне Порядок № 551 у п. 4 та п. 6 визначає випадки, коли посвідчення старого зразка визнаються недійсними і такі не мають жодного стосунку до обставин позивача.

При цьому суд акцентує увагу, що п.7 Постанови № 551 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розмежовує обов`язки Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації, зокрема:

забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них;

провести до 1 січня 2020 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень:

- особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1);

- учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт;

- особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.

Також, ані положення Постанови № 551, ані Порядку № 551 не вказують, що з метою заміни посвідчення особа має повторно підтвердити відповідний статус, за наявності відповідних підтверджуючих документів.

На підставі викладеного, суд вважає, що у справі наявні достатні правові підстави з урахуванням доказів, які відповідають вимогам ст.73-75 КАС України, для визнання протиправними та скасування рішення Комісії від 11.04.2023 року оформленого протоколом №06/2023.

Щодо способу захисту позивачем порушеного права, суд зазначає таке.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Частиною 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Верховним Судом у постановах від 16.05.2019 справа № 826/17220/17 та від 11.02.2020 справа № 0940/2394/18 здійснено правовий аналіз ч. 4 ст. 245 КАС України та постановлено, зокрема, такі висновки: «За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції».

Суд зазначає, що за встановлених обставин, коли особа, яка звернулась, вже мала статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, що підтверджується належними доказами, які були предметом дослідження відповідачів, законні підстави для фактично припинення такого статусу відсутні.

Отже у відповідачів немає правових підстав діяти на власний розсуд, оскільки наявний лише один варіант правомірної поведінки - замінити посвідчення старого зразка на нове посвідчення та видати його позивачу.

Суд зазначає, що Комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та інших категорій громадян що приймається рішення щодо видачі або відмови у видачі, вилучення відповідних посвідчень згідно з Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551, та Порядком віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 02.12.1992 № 674.

Водночас, суд звертає особливу увагу, що відповідно п. 7 Постанови № 551 обласні державні адміністрації зобов`язані провести заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень, про що також вказано у ст. 65 Закону № 796.

Пунктом 11 Порядку №551 визначено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Отже, враховуючи, що органами, які здійснюють заміну посвідчень, є зокрема, відповідні державні адміністрації, то саме на Рівненську обласну державну адміністрацію покладено обов`язок з видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС нового зразка.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 2, ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненської обласної Державної адміністрації (Рівненська обласна військова адміністрація) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утвореної Рівненською обласною державною адміністрацією, викладене у протоколі від 11 квітня 2023 року №06/2023 про відмову у наданні статусу часника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення, жителю Рівненського району ОСОБА_1 щодо встановлення статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії А.

Зобов`язати Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворену Рівненською обласною державною адміністрацією, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 разом з поданими документами про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видати ОСОБА_1 посвідчення щодо встановлення статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії серії А.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Рівненська обласна державна адміністрація (майдан Просвіти,1,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 13986712)

Суддя Д.Є. Махаринець