Справа № 280/5704/23
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 грудня 2023 року Справа № 280/5704/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 24/2)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки та невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України;

зобов`язати Департамент боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки та невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України та з 24.05.2023 звільнений зі служби. Вказує, що відповідачем виплачена компенсація за невикористані дні основної та додаткової відпустки за 2023 рік, однак не здійснено розрахунок за невикористані дні відпустки за попередні періоди. Позивач зауважує, що оскільки спеціальним законом, а саме Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, не передбачена виплата компенсації за невикористані дні відпустки не у році звільнення зі служби в поліції, до спірних правовідносин мають застосовуватися норми Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) та Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 25.07.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.08.2023 відкрито провадження у справі № 280/5704/23; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

11.09.2023 від позивача надійшла заява (вх. № 39891), в якій позовні вимоги викладено наступним чином:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки та невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період служби в Національній поліції України, а саме 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 13 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2015 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік, 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік, 20 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2017 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2017 рік, 20 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік, 27 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік;

зобов`язати Департамент боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки та невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період служби в Національній поліції України, а саме 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2015 рік, 13 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2015 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік, 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2016 рік, 20 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2017 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2017 рік, 20 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік, 30 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік, 27 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік (усього 289 невикористаних календарних днів відпусток) у сумі 347406,90 грн., виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні 2 календарні місяці служби, що передують місяцю звільнення - 1202,10 грн./день.

Ухвалою суду від 21.09.2023 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну позовних вимог та ухвалено розглядати справу з урахуванням змінених позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.11.2023 від Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції витребувано докази у справі.

Відповідач позов не визнав, у поданому до матеріалів справи відзиві (вх. від 11.12.2023 № 54990) зазначив, що Законом України від 15.03.2022 № 2123-ІХ внесені зміни до Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, зокрема, до статті 60, яка натепер передбачає, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції. Вважає, що такі зміни виключають можливість субсидіарного застосування загальних норм трудового законодавства та інших загальних законів до регулювання порядку проходження та припинення служби поліцейськими на умовах та порядку, що встановлені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII. При цьому, даний закон не містить інших умов виплати грошової компенсації за невикористані поліцейським відпустки при звільненні зі служби в поліції, ніж виплата грошової компенсації лише за невикористану у році звільнення відпустку. Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позову.

19.12.2023 до суду надійшли витребувані докази.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 у період з 11.08.1997 по 06.11.2015 перебував на службі в органах внутрішніх справ України, а у період з 07.11.2015 по 24.05.2023 в Національній поліції України, а саме: з 07.11.2015 по 01.04.2016 та з 03.01.2017 по 03.08.2020 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Запорізькій області; з 01.04.2016 по 02.01.2017 в Департаменті протидії наркозлочинності Національної поліції України, з 03.08.2020 по 24.05.2023 в Департаменті боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України.

Наказом Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України від 24.05.2023 № 182 о/с «По особовому складу» позивач звільнений зі служби в поліції згідно з пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII. Даним наказом передбачена виплата позивачу компенсації за 10 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2023 році та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік.

Вважаючи, що має право на отримання грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки за попередні роки служби, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 45 Конституції України установлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

За правилами частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до частин 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону №580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішній справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 260, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), які визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом сьомим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

При цьому, наказом Міністерства внутрішніх справ від 08.11.2023 № 903, тобто вже після звільнення позивача зі служби, до зазначеної норми внесені зміни, а саме викладено її у наступній редакції: «Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.».

Спірним питанням у цій справі є правомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток за роки, що передували року його звільнення зі служби в Національній поліції України.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону № 580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19, від 23.09.2021 у справі № 520/12296/2020.

Довідкою відповідача від 04.12.2023 підтверджується, що позивач не використав: 20 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік; 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік; 27 діб щорічної основної оплачуваної відпустки за 2022 рік та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

Також, як свідчить лист Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України від 06.09.2023, кількість невикористаних ОСОБА_1 відпусток за 2017 рік становила: 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки, 14 діб додаткової оплачуваної відпустки. Також, з 01.04.2016 по 02.01.2017 позивач відпустку за 2016 рік не використовував.

Що стосується відпусток позивача за 2015 рік, судом з матеріалів особової справи ОСОБА_1 установлено, що у 2015 році позивачу надавалася чергова відпустка у період з 10.08.2015 по 19.09.2015, однак у зв`язку зі службовою необхідністю позивач був з неї відкликаний з 31.08.2015.

Тобто, відповідач, який має особову справу позивача, володіє інформацією щодо невикористаних ним днів основної та додаткової оплачуваної відпустки за спірний період.

За таких обставин, суд вважає, що бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки та невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період служби в Національній поліції України за 2015, 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022 роки підлягає визнанню протиправною, а зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки та невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період служби в Національній поліції України, а саме за 2015, 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022 роки забезпечить ефективне відновлення прав позивача.

Водночас, визначення конкретної кількості днів невикористаної відпустки та суми грошової компенсації відноситься до повноважень відповідача, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову в даній частині.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

В силу приписів ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 24/2; ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки та невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період служби в Національній поліції України за 2015, 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022 роки.

3. Зобов`язати Департамент боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 24/2; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки та невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки за період служби в Національній поліції України, а саме за 2015, 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022 роки.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України (03049, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 24/2; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 22.12.2023.

Суддя Ю.П. Бойченко