Справа № 400/14216/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 р. № 400/14216/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області, вул. Миру, 1, с. Велика Северинка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27613,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача :Служба судової охорони, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 05.08.2022 по 12.12.2022;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, установлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 30000,00 грн за період служби з 05.08.2022 по 12.12.2022.

Позов позивач обґрунтував тим, що відповідач всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) за період проходження позивачем служби з 05.08.2022 по 12.12.2022 не виплачував йому щомісячну додаткової винагороду в розмірі 30000,00 гривень.

06.12.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Свою позицію він обґрунтував тим, що для видання наказу про виплату співробітникам відповідача додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, необхідна наявність у затвердженому кошторисі відповідних коштів на її виплату за фондом оплати праці співробітників. Натомість у відповідному кошторисі відповідача Службою судової охорони (далі ССО) такі бюджетні асигнування не затверджувались. За таких умов видання наказів про виплату додаткової допомоги без відповідного фінансування є перевищенням повноважень та призвело бо до порушення вимог чинного законодавства. Також відповідач наголосив на тому, що така допомога може виплачуватись у розмірі 30000,00 грн лише пропорційно відпрацьованому часу, і відповідно до наказа Державної судової адміністрації України (далі ДСА) від 31.10.2022 № 396 її розмір для позивача міг становити не більше 10000,00 грн пропорційного відпрацьованому часу.

ДСА, ССО правом на подання пояснень, а позивач правом на подання відповіді на відзив у встановлений судом строк не скористалися.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України і Службу судової охорони, а також витребувано у відповідача копію (витяг) з табелю обліку робочого часу позивача за серпень-грудень 2022 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив суд, що надати витребуваний доказ не видається можливим, так як жодним розпорядчим документом ССО для співробітників ССО не передбачено ведення цього виду документа.

Водночас 06.12.2023 відповідач подав до суду клопотання про залучення до участі в справі в якості:

співвідповідачів ДСА і Міністерство фінансів України;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Кабінету Міністрів України.

22.12.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвали про відмову в задоволенні вищенаведених клопотань відповідача.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до наказів територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області від 05.08.2022 № 373 о/с «По особовому складу» і від 09.12.2022 № 613 о/с «По особовому складу» позивач проходив службу у відповідача в період з 05.08.2022 по 11.12.2022 включно.

Згідно з довідкою з архівної відомості № 26 за період з серпня 2022 року по грудень 2022 року відповідач не виплачував позивачу за вказаний період додаткову винагороду, встановлену Постановою № 168.

26.04.2023 позивач подав рапорт відповідачу про виплату йому за період його служби у відповідача вищенаведеної додаткової винагороди.

У листі від 06.11.2023 № 45/06-497вих відповідач зазначив, що станом на 06.11.2023 накази про нарахування і виплату співробітникам територіального управління додаткової винагороди, визначеної пунктом 1 Постанови № 168, не видавались і не могли бути видані. Такі накази можуть видаватись після надходження відповідних бюджетних асигнувань.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо невиплати йому цієї додаткової винагороди за період з 05.08.2022 по 12.12.2022 протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до суду у справах щодо недотримання законодавства про оплату праці встановлені статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Враховуючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 524/39/15-а, від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22 та рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX (далі Закон № 2352-ІХ) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).»

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21 та від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22.

Поряд з цим, згідно з пунктом 1 глави ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначений статтею 233 Кодексу законів про працю України на строк дії такого карантину.

Аналогічний правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21 та від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, право на звернення до суду щодо виплати грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони:

враховуючи положення частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом № 2352-ІХ), до 18.07.2022 не обмежене будь-яким строком;

відповідно до частини першою статті 233 КЗпП України (в чинній редакції згідно із Законом № 2352-ІХ) з 19.07.2022 обмежене тримісячним строком, водночас вказаний строк не підлягає застосуванню до 30.06.2023, так як він продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Оскільки позивач звернувся із адміністративним позовом 20.11.2023 щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, з 05.08.2022 по 12.12.2022, тобто за період, коли діяв вищезазначений карантин, суд прийшов до висновку, що позивач дотримався строків звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Що стосується безпосередньо спірних правовідносин, то суд зазначає наступне.

Правовий статус Служби судової охорони визначений Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста статті 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 1621 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.

Частиною першою статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з частиною другою статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» (далі Постанова № 289) затверджено схему посадових окладів з посадами, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схему тарифних розрядів за основними типовими посадами, схему тарифних коефіцієнтів за спеціальними званнями та розміри надбавок за стаж служби співробітників Служби судової охорони.

Згідно з абзацом третім пункту 2 Постанови № 289 порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

Відповідно до пункту 4 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 26.08.2020 № 384 (далі Порядок № 384), грошове забезпечення співробітників ССО включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавка за вислугу років (пункт 5 розділу І Порядку № 384).

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія (пункт 6 розділу І Порядку № 384).

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди та допомоги (пункт 7 розділу І Порядку № 384).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023 і від 06.11.2023 № 734/2023 продовжено з 05 години 30 хвилин відповідно 26.03.2022 строком на 30 діб, з 25.04.2022 строком на 30 діб, з 25.05.2022 строком на 90 діб, з 23.08.2022 строком на 90 діб, з 21.11.2022 строком на 90 діб, з 19.02.2023 строком на 90 діб, з 20.05.2023 строком на 90 діб, з 18.08.2023 строком на 90 діб та з 16.11.2023 строком на 90 діб.

Отже, воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 до 14.02.2024.

Пунктом 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Тобто відповідно до пункту 1 Постанови № 168 відповідна додаткова винагорода виплачується у період дії воєнного стану щомісячно, а тому вона не відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення співробітників ССО.

Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

21.01.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», якою у першому реченні абзацу першого пункту Постанови № 168 слова «військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора,», «співробітникам Служби судової охорони,» виключено.

Відтак з 24.02.2022 по 20.01.2023 співробітникам ССО повинна була виплачуватись додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно.

Особливості її виплати до набрання чинності 19.07.2022 постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (у редакції, чинній до 18.07.2022) ні Постановою № 168, ні Порядком № 384 не були встановлені.

У зв`язку з цим виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до 18.07.2022 повинна була здійснюватись у загальному порядку та умовах, встановлених для виплати щомісячних додаткових видів грошового забезпечення співробітників ССО, оскільки зазначена додаткова винагорода є щомісячною.

Пунктом 3 розділу І Порядку № 384 встановлено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.

Відповідно до пункту 14 розділу І Порядку № 384 при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, у тому числі додаткова винагорода, встановлена Постановою № 168 (у редакції, чинній до 18.07.2022), виплачуються співробітникам ССО пропорційно відпрацьованому ними часу.

19.07.2022 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», відповідно до якої внесено зміни, зокрема до абзацу першого пункту 1 Постанови № 168, а саме: слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Отже, з 19.07.2022 абзацом першим пункту 1 Постанови № 168 закріплено спеціальну норму про те, що відповідна винагорода виплачується пропорційно в розрахунку на місяць.

Аналіз спеціальної (абзац перший пункту 1 Постанови № 168) і загальної норми (пункт 14 розділу І Порядку № 384) свідчить про те, що ними однаковим чином регулюють порядок виплати щомісячної додаткової винагороди, а саме, що вона виплачується співробітникам ССО пропорційно відпрацьованому ними часу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вказані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн на місяць, передбаченому Постановою № 168 у первинній редакції, а тому суд відхилив доводи позивача щодо недопустимості застосування постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» для вирішення цього спору.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023.

Як наслідок, за період проходження служби з 05.08.2022 по 11.12.2022 позивач повинен був отримати додаткову винагороду як співробітник ССО, який проходив служби у період дії воєнного стану пропорційно відпрацьованому часу за відповідні місяці, а тому позовні вимоги в частині нарахування і виплати позивачу вказаної винагороди у розмірі фіксованої суми 30000,00 грн за кожен місяць задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 7 Порядку і умов виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 31.10.2022 № 396 (далі Порядок № 396), додаткова винагорода виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць;

10 000 гривень іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць;

100 000 гривень співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 4 наказу Державної судової адміністрації України від 31.10.2022 № 396 цей наказ набирає чинності з дня його опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Враховуючи частину першу статті 58 Конституції України, Порядок № 396 застосовується до спірних правовідносин у період з 24.02.2022 до 31.10.2022 (до дня набрання чинності Порядком № 396) в частині, яка не погіршує становище позивача.

Суд встановив, відповідно до наказів територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області від 05.08.2022 № 373 о/с «По особовому складу» і від 09.12.2022 № 613 о/с «По особовому складу» позивач проходив службу у відповідача в період з 05.08.2022 по 11.12.2022 включно.

Відтак позивач повинен був отримати додаткову винагороду, встановлену Постановою № 168, як співробітник ССО, який проходив службу у період дії воєнного стану:

в розмірі 30000,00 грн пропорційно відпрацьованому ним часу за місяць за період з 05.08.2022 по 31.10.2022 включно;

в розмірі 10000,00 грн пропорційно відпрацьованому ним часу за місяць за період з 01.11.2022 (день опублікування Порядку № 396) по 11.12.2023.

Таким чином, відповідач протиправно не нарахував і не виплатив позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, за період з 05.08.2022 по 31.10.2022 у розмірі 30000,00 грн щомісячно пропорційно відпрацьованому ним часу за місяць, а з 01.11.2022 по 11.12.2023 у розмірі 10000,00 грн щомісячно пропорційно відпрацьованому ним часу за місяць.

У відзиві на позовну заяву відповідач головним аргументом щодо відмови у задоволенні позову вказав на те, що у кошторисах Служби судової охорони, її територіальних органів на 2022 і 2023 роки не передбачено кошти на виплату додаткової винагороди співробітникам, передбаченої Постановою № 168. Ним вживалися заходи щодо збільшення видатків на виплату грошового забезпечення співробітників ССО у 2022 і 2023 роках з метою виплати цієї додаткової винагороду, але з незалежних від нього причин цього не відбулось.

Щодо вищезазначених обґрунтувань відповідача щодо правомірності не виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у пункті 23 рішення у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Отже, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023.

Таким чином, відсутність бюджетних асигнувань у відповідача на виплату додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, не може слугувати підставою для не виплати цієї винагороди позивачу.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В позовній заяві позивач заявив клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача у місячний строк з дня набрання чинності цим рішенням подати звіт про його виконання.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти цього клопотання, зазначивши, що позивач не надав і не навів у заяві належні, допустимі та достатні докази, які б свідчили б про недобросовісність дій відповідача в майбутньому, під час виконання рішення суду, про умисне невиконання або ухилення від його виконання, затягування та не вжиття заходів, необхідних для якнайшвидшого його виконання.

Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю є правом суду, а не обов`язком. Тобто зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Позивач будь-яких доказів щодо наміру відповідача ухилитися від виконання рішення суду не надав. Розглянувши матеріали справи, суд не встановив підстав для встановлення судового контролю.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також він не поніс документально підтверджених інших судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.

Однак, до позовної заяви він додав квитанцію про сплату судового збору в розмірі 859,00 грн, тобто позивач сплатив судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 859,00 грн може бути йому повернутий за його клопотанням за ухвалою суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області (вул. Миру, 1, с. Велика Северинка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27613; ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Служба судової охорони (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ), Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601; ), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 05.08.2022 по 11.12.2022.

3. Зобов`язати територіального управління Служби судової охорони у Кіровоградській області (вул. Миру, 1, с. Велика Северинка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 27613; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:

за період з 05.08.2022 по 31.10.2022 в розмірі 30000 (Тридцяти тисяч) гривень 00 копійок щомісячно пропорційно відпрацьованому ним часу;

за період з 01.11.2022 по 11.12.2023 в розмірі 10000 (Десяти тисяч) гривень 00 копійок пропорційно відпрацьованому ним часу.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання судового рішення.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 22 грудня 2023 року