Справа № 759/19948/23
Суддя: Твердохліб Ю. О.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19948/23

пр. № 2-а/759/188/23

21 грудня 2023 року м.Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови серії БАД № 385498 від 07.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови серії БАД № 385498 від 07.10.2023 року інспектора взводу 2 роти 5 батальйону 4 полку 1 УПП в м.Києві ст. лейтенанта поліції Минько О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі, закриття провадження у справі та стягнення судового збіру.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 07.10.2023 року о 14:30 год. у м.Києві він на автомобілі, який йому належить "Дайхатсу Териос", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з дозволеною швидкістю та не порушуючи правил дорожнього руху рухався по Кільцевій дорозі від вул. Мельниченка в напрямку м. Акадаммістечко та побачив світлозвукові сигнали з вимогою зупинитися, після чого зупинився з дотриманням правил безпеки дорожнього руху. Поліцейський не представився та не назвав причини зупинки руху, показав екран мобільного телефону, де було вказано інформацію з інтернет ресурсу МТСБЮ про відсутність у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виписали постанову, де він зробив відмітку про незгоду з причинами зупинки. Вказує, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу та документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. Порушення правил дорожнього руху він не вчиняв, зміст постанови підтверджує лише протиправність дій співробітника поліції, який безпідставно зупинив його автомобіль та оскільки ця вимога є незаконною, то відповідно вимога поліцейського про пред`явлення ним будь-яких документів, також не законна, тому вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа підлягає закриттю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 14-15).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2023 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 17).

06.11.2023 року від представника Департаменту патрульної поліції Олійник І.З. надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Вказує, що під час патрулювання Святошинського району м.Києва, екіпаж Рубін-201 07.10.2023 року о 14:23 год. побачив на проїзній частині автомобіль "Daihatsu Terios", реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якої порушив п. 10.1 ПДР та працівники поліції прийняли рішення здійснити його зупинку. Після зупинки повідомили позивачу про причину зупинки та під час перевірки документів виявили відсутність страхового полісу та продемонстували це за допомогою сайту МТСБУ. На момент розгляду справи позивач не мав при собі та не пред`явив поліс ОСЦПВ, однак позивач зазначив, що він має право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки доки поліцейський не доведе, що зупинка була законною. Вважає, що працівники поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відреагували на адміністративне правопорушення, встановили причини та умови що спричинили вчиненню даного правопорушення, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення був досліджений та встановлений інспектором під час розглядя справи, за результатами винесено вмотивовану постанову серії БАД № 385498 від 07.10.2023 року (а.с. 23-28).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою інспектора взводу 2 роти 5 батальйону 4 полку 1 УПП в м.Києві ст. лейтенанта поліції Минько О. серія БАД № 385498 від 07.10.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно якої 07.10.2023 року о 14:25 год водій ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 керував транспортним засобом, не мав при цьому страхового полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 г ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 14).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За правилами ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача як суб`єкта владних повноважень, тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є вчинення ними правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, що позивач порушив вимогу п. 2.1 г ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Пунки 2.1 ґ ПДР передбачає, що чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

В порушення вимог ст.77 КАС України Департаментом патрульної поліції не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема ні відзив на позовну заяву, ні зміст оскаржуваної постанови не містить посилання на докази, які об`єктивно фіксують обставини вчинення правопорушення позивачем та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП: матеріали фото- чи відеозйомки вчиненого порушення, пояснення свідків події, або інші докази, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.4 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 21.2, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, в тому числі відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова відповідачем складена щодо порушення позивачем лише п. 2.1 «ґ» ПДР України, що виявилось у непредявленні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Складу іншого адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , матеріали справи не містить.

З наданого представником відповідача до відзиву на позовну заяву відеозапису судом не було встановлено порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

З огляду на це, суд вважає, що у інспектора поліції в силу п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за вказаних обставин не було.

Отже, наведене виключає в даному випадку можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1 «ґ» ПДР України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені принципи випливають із положень ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідкам розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з урахуванням задоволення позову стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 536,80 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись нормами ст. 2, 8, 9, 77, 139, 243-246, 250, 268-272, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови серії БАД № 385498 від 07.10.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 385498 від 07.10.2023 року, винесену інспектором взводу 2 роти 5 батальйону 4 полку 1 УПП в м.Києві ст. лейтенанта поліції Минько О. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536 грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення складено 21.12.2023.

Суддя: Ю.О. Твердохліб