Справа № 757/14414/22-а
Суддя: Новак Р. В.
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Новака Р.В.,

при секретарі Бурячок А. І.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМДА про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та просив скасувати постанову головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Коломійця Юрія Олександровича від 08.06.2022, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 700,00 грн. за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, у зв`язку з тим, що особи з інвалідністю мають право на безоплатне паркування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2022 року позивач припаркував свій автомобіль Toyota Avalon НОМЕР_1 2007 року випуску на паркувальному майданчику напроти Університету ім. Т.Г.Шевченка по вулиці Володимирській, розмістивши в лівому куті на торпеді під склом посвідчення. Працівників паркування не було. Сходивши по справах позивач повернуся, паркувальників на майданчику не було. На лобовому склі під двірником був засунутий довгий папірець, який позивач зміг прочитати тільки вдома в окулярах та з збільшувальним склом, то було повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до постанови серія 1 КІ № 000496496. Посилався на неправомірність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, враховуючи що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни, 2-ої групи та має право на безкоштовне паркування згідно з п. 17.11.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2023 за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 162 КАС України.

12.12.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що згідно з пунктом 5 Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. № 585, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, та Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому, в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». Зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що на транспортному засобі позивача не було розміщено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», а тому позивачем були порушені вимоги Порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених в останньому.

Суд, вислухавши позивача, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії 1КІ № від 08.06.2022, головного інспектора з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломійця Ю.О., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 700,00 грн. за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

У вказаній постанові зазначено, що 08.06.2022 о 13:47 год. технічним пристроєм термінал ParkUP зафіксовано порушення правил паркування транспортного засобу Toyota Avalon номерний знак НОМЕР_1 , зокрема, неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за адресою: вул. Володимирська, 60.

Відповідно до статті 14 Закону України від «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (ПДР України).

Відповідно до пункту 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Суб`єктом правопорушення в цій статті, в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки, є відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

На позивача накладено адміністративне стягнення відповідно до ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Відповідно до примітки до статті 152-1 під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Зі змісту матеріалів фотофіксації, копії яких відповідачем приєднуються до відзиву, вбачається, що транспортний засіб марки Toyota Avalon, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за позивачем, розміщено на майданчику для платного паркування А1033 на вул. Володимирській, навпроти буд. № 60 в м. Києві. На кожній з 5-ти світлин, що зроблені 08.06.2022 головним інспектором Коломійцем Ю.О. на вказаному майданчику для паркування відображено час фотофіксації транспортного засобу марки Toyota Avalon, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: 13:47:45, 13:48:32, 13:48: 43, 14:07:27, 14:07:37. І ці факти позивачем не заперечуються, а також не заперечується сам факт розташування приналежного йому транспортного засобу на майданчику для платного паркування А1033 на вулиці Володимирській, навпроти буд. № 60 в м. Києві.

Також позивач посилається на наявність у нього права на безкоштовне паркування, з огляду на статус особи з інвалідністю. Так, дійсно законодавством України особам з інвалідністю надано пільгу на безкоштовне паркування транспортних засобів за умови виконання такими особами певних зобов`язань, які позивачем не було дотримано.

Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, повинно становити не менше 10 відсотків загальної кількості місць з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Разом з тим, спеціальним актом, який регулює порядок надання пільги водіям з інвалідністю щодо безоплатного паркування, є Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 585.

Відповідно до пункту 4 Порядку документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Разом з тим, згідно з пунктом 5 Порядку, безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342, та Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому, в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Таким чином, Порядок передбачає необхідність розміщення розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» під час здійснення паркування транспортного засобу у випадку, якщо водій бажає реалізувати своє право на безоплатне паркування.

Водночас, у разі розміщення розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» у водія повинен бути відповідний документ, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу як це передбачено пунктом 4 Порядку.

Як вбачається з матеріалів фотофіксації, на транспортному засобі позивача не було розміщено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», а тому позивачем були порушені вимоги Порядку, та, як наслідок, у позивача було об`єктивно 08.06.2022 відсутнє право безоплатного паркування на майданчику для платного паркування на вулиці Володимирській, навпроти буд. № 60 в м. Києві.

Вказана позиція щодо обов`язковості розміщення розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» узгоджується із позиціями колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у постанові від 05.12.2019 № 857/12371/19, постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2018 № 522/12073/18 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2023 № 756/17712/21.

Зокрема у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2027 у справі № 756/17712/21 колегія суддів зазначила «Проте, у разі користування пільгами відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991 та Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 585, - зазначеними нормативно-правовими актами передбачено обов`язкове розміщення розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» на транспортному засобі, у передбачений нормами Правил дорожнього руху, спосіб. Отже, нормативно-правовими актами передбачено обов`язкове розміщення розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю», натомість транспортний засіб позивача такого знаку не мав.»

Враховуючи те, що матеріали фотофіксації містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, вони мають розглядатися судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 17.05.2018 у справі №670/346/17, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (передбачені статтею 251 КУпАП).

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйом и, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок та особливості розгляду справи про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлений у ст.ст. 279-1 - 279-4 КУпАП.

Згідно з ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 3 ст. 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), ч.ч. 1, 2 ст. 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Встановивши відповідальну особу, а саме позивача, за яким зареєстровано транспортний засіб Toyota Avalon номерний знак НОМЕР_1 , 08.06.2022 головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломійцем Ю.О. винесено постанову серії 1КІ № про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 700,00 грн за те, що його транспортний засіб автомобіль марки Toyota Avalon номерний знак НОМЕР_1 , залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування за адресою: вул. Володимирська, 60.

Відповідно до ч. 5 ст. 279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До того ж матеріали фотофіксації містять географічні координати місця, де був розташований транспортний засіб позивача у момент вчинення адміністративного правопорушення, які є загальнодоступною інформацією, тому не потребують доказування на загальних підставах.

Більше того, факт користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як 10 хвилин позивачем не оспорюється.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, № 4241/03, в якому вказується, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що представником відповідача доведено належними та допустимими доказами факт дотримання головним інспектором процедури притягнення до адміністративної відповідальності та факт скоєння правопорушення позивачем, а тому спростовують пояснення позивача.

Таким чином, вимоги позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМДА про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.В. Новак