Справа № 201/15811/23
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/201/150/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

за участю:

представника позивача Мельника Д.П.

адвоката відповідача Чернець В.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

за участю перекладача Саїнульбдін С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справу за адміністративним позовом Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним вище адміністративним позовом, в якому просить продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Федеральної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що згоден добровільно покинути України, має діючий паспорт Федеративної Республіки Нігерія. Окрім того пояснив, що в України він має дружину та двоє малолітніх дітей, а знаходячись в тимчасовому пункті переживає за своє життя у зв`язку з воєнними діями на Україні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти продовження строку затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ще на шість місяців, оскільки позивачем за пів року які перебуває відповідач не було вчинено належних дій стосовно видворення відповідача та повернення його до країни походження. Також зазначив що відповідач має цивільну дружину та двох малолітніх дітей, є ідентифікованою особою і у нього наявний закордонний паспорт, при якому він може та не заперечує самостійно покинути межі території України.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона є цивільною дружиною відповідача з яким проживали разом з січня 2021 року, вони неодноразово намагалися зареєструвати їх шлюбні відносини, однак оскільки паспорт відповідача знаходився в міграційній службі, офіційно шлюбні відносини не було зареєстровано. Вони мають двох спільних малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач має діючий паспорт громадянина Федеральної Республіки Нігерія та бажає добровільно покинути Україну. Вона неодноразово зверталася до позивача та пропонувала допомогу в організації повернення відповідача до країни походження, однак за шість місяців перебування відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців жодних дій вчинено не було.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно ст. 79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , паспортний документ НОМЕР_1 , виданий 22 лютого 2022 терміном дії до 21 лютого 2027, прибув на територію України 20 березня 2018 через КПП «Бориспіль» за паспортом НОМЕР_2 , з метою навчання та з того часу територію України не покидав, що підтверджено інформацією з веб-інтерфейсу інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон.

Втративши підстави для подальшого перебування на території України відповідач ухилився від виїзду з України.

Відповідач звертався до органів ДМС України для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Наказом ГУ ДМС у Дніпропетровській області №127 від 27 червня 2022 відмовлено вищезазначеній особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

За фактом порушення строку перебування в Україні, уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН №003276 від 29 квітня 2022 у якому зафіксовано порушення законодавства відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МДН №003268 від 29 квітня 2022, у вигляді штрафу розміром 1700 (тисяча сімсот) грн. 00 коп. Адміністративний штраф не сплачено, постанова не оскаржена.

Уповноваженою службовою особою ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 , прийнято рішення № 38 від 29 квітня 2022 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким останнього зобов`язано залишити територію України у строк до 28 травня 2022. Вищезазначене рішення відповідач не виконав.

Наказом ГУ ДМС у Дніпропетровській області №127 від 27 червня 2022 відмовлено вищезазначеній особі в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням ДМС України №76-23 від 25 травня 2023 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

27 червня 2023р. прийнято рішення №18 про примусове видворення з України громадянин Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_1 також 27 червня 2023р. прийнято рішення про поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2022 року у справі № 201/7594/23 позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України задоволено. Затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на шість місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2023 року в адміністративній справі №201/7594/23 залишити без змін.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з листом до Посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні за вих. № 1201.17.2-13014/12.3-23 віл 05.07.2023 року з метою здійснення ідентифікації Відповідача і офіційної відповідь на даний час не отримано.

ДУ «Миколаївський Пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, ДМС», звернулась до ГУ ДМС у Дніпропетровській області з повідомленням за вих. № 4877.5/656-23 від 22.08.2023 року, що Відповідач звернувся до адміністрації установи з заявою, в якій зазначив, що бажає придбати квиток для повернення до країни походження.

ДУ «Миколаївський Пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, ДМС», звернулась до ГУ ДМС у Дніпропетровській області з повідомленням за вих. № 4877.5/784-23 від 14.09.2023 року, що Відповідач звернувся до адміністрації установи з заявою, в якій зазначив, що бажає придбати квиток для повернення до країни походження, а також оплатити 50 євро за оформлення транзитної візи.

ТУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням за вих. № 1201.17.2/46053-23 від 21.09.2023 року до ДУ «Миколаївський Пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, ДМС» з проханням про взяття участі Відповідачем у відео конференції з Міжнародною організацією міграції (МОМ) через сервіс «ZOOM». Взаємодія з МОМ була здійснена на підставі пункту «с», статті 1,Глави 1 (Цілі та функції) Статуту МОМ, який ратифіковано ЗУ «Про прийняття Статуту Міжнародної організації з міграції та Змін до Статуту» від 11.07.2002 року.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням за вих. № 1201.17.2/54750-23 від 07.11.2023 року до ДУ «Миколаївський Пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, ДМС» з проханням надіслати скан - копії усіх сторінок паспортного документу Відповідача для оформлення транзитної візи.

Листом ДУ «Миколаївський Пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, ДМС» до ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих. № 4877.5/984-23 від 09.11.2023 року, надіслано скан-копії паспортного документу Відповідача на 17-ти арк.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням за вих. № 1201.17.2/21508/12.3-23 від 10.11.2023 року до Посольства Республіки Молдова в Україні з проханням сприяти у отриманні Відповідачем транзитної візи до Республіки Молдова. У телефонному режимі помічник Посла повідомив, що на даний час транзитні візи громадянам Федеративної Республіки Нігерія не видаються, офіційну відповідь на даний час ГУ ДМС у Дніпропетровській області не отримало.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням за вих. № 1201.17.2/21508/12.3-23 від 10.11.2023 року до Посольства Республіки Польща в Україні з проханням сприяти у отриманні Відповідачем транзитної візи до Республіки Польща. На даний час офіційної відповіді від Посольства Республіки Польща в Україні до ГУ ДМС у Дніпропетровській області не надійшло.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням за вих.№ 1201.17.2/21511/12.3-23 від 10.11.2023 року до Посольства Румунії в Україні 3 проханням сприяти у отриманні Відповідачем транзитної візи до Румунії. На даний час офіційної відповіді від Посольства Румунії в Україні до ГУ ДМС у Дніпропетровській області не надійшло. У телефонному режимі помічник Посла повідомив про необхідність звернення до Міністерства внутрішніх справ Румунії / Генерального інспекторату з питань імміграції Румунії, щодо транзиту Відповідача через територію Румунії.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням за вих. № 1201.17.2/21737/12.3-23 від 15.11.2023 року до Посольства Словацької Республіки в Україні з проханням сприяти у отриманні Відповідачем транзитної візи до Словацької Республіки. На даний час офіційної відповіді від Посольства Словацької Республіки в Україні до ГУ ДМС у Дніпропетровській області не надійшло.

ГУ ДМС у Дніпропетровській області звернулось з повідомленням за вих. № 1201.17.2/21738/12.3-23 від 15.11.2023 року до Посольства Угорщини в Україні з проханням сприяти у отриманні Відповідачем транзитної візи до Угорщини. На даний час офіційної відповіді від Посольства Угорщини в Україні до ГУ ДМС у Дніпропетровській області не надійшло.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Так, згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації.

Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Так, згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені ст. 289 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів(підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч. ч. 11, 12 ст. 289 КАС України).

При цьому, спеціальною нормою, яка визначає підстави для продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є саме ч. 11 ст. 289 КАС України, зміст якої розкривається ч. 13 вказаної статті.

Зокрема, ч. 13 ст. 289 КАС України регламентовано дві умови, наявність хоча б однієї з яких надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців), а саме: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 28 серпня 2019 року у справі №743/1263/17, від 17 січня 2019 року у справі №743/1240/17, від 21 січня 2021 року у справі №743/1046/20.

Як вбачається з матеріалів справи, підстави, які можуть бути враховані судом для продовження строку затримання відповідача, зазначені у ч. 13 ст. 289 КАС України, на даний час відсутні.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що особа відповідача на день пред`явлення позову до суду ідентифікована позивачем, що підтверджується паспортом громадянина Федеральної Республіки Нігерія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виданий 22 лютого 2022 року та дійсним до 23 лютого 2027 року .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в даному випадку відповідач виявив своє бажання співпрацювати з органами міграційної служби, під час процедури його ідентифікації, надавши свій паспорт та зазначив про своє бажання повернутися до країни походження, а отже судом виключається наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 13 ст. 289 КАС України, як підстава для можливості продовження строку затримання іноземця, відповідно до положень закону.

Крім того, варто зауважити, що отримання позивачем паспорта відповідача, виключає наявність обставин обумовлених п. 2 ч. 13 ст. 289 КАС України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Також, суд звертає увагу, що відсутність можливості виконати судове рішення про примусове видворення відповідача за межі України з незалежних від сторін причин протягом тривалого часу не може бути підставою для продовження строку затримання відповідача.

З врахування вищевикладеного, беручи до уваги встановлені судом обставини справи та враховуючи те, що чинним законодавством наведено вичерпний перелік підстав, які передбачають неможливість примусового видворення особи, а продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні можливе лише за їх наявності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Витрати відповідно до ст. ст. 139, 289 КАС України віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 243, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2023 року

Суддя С.О. Демидова