Справа № 420/7448/21
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа №420/7448/21

адміністративне провадження № Зв/990/75/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2023 року у справі № 420/7448/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-1), Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (далі -відповідач-2) з вимогами:

- визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора, а саме: відмову, викладену в листі №21-728 вих-21 від 22.03.2021, щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення та всіх його складових (у тому числі одноразових виплат) за період проходження служби на посаді старшого слідчого Слідчого відділу військової прокуратури Сил антитерористичної операції з 01.10.2015 по 09.03.2017, із розрахунку розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VІІ від 14.10.2014;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора вчинити певні дії, а саме: здійснити перерахунок і виплатити грошове забезпечення та всі його складові (у тому числі одноразові виплати) за період проходження служби за посаді старшого слідчого Слідчого відділу військової прокуратури Сил антитерористичної операції з 01.10.2015 по 09.03.2017, із розрахунку розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VІІ від 14.10.2014;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора різницю між фактично виплаченим грошовим забезпеченням і грошовим забезпеченням й усіх його складових (у тому числі одноразових виплат) за період проходження служби на посаді старшого слідчого Слідчого відділу військової прокуратури Сил антитерористичної операції з 01.10.2015 по 09.03.2017, із розрахунку розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VІІ від 14.10.2014 у сумі 552 077,85 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо ненарахування та невиплати йому визначеної пунктом 2 частини другої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України у період з 21.10.2020 по 14.03.2021, розрахованої в порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VІІ від 14.10.2014;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону вчинити дії: нарахувати та виплатити визначену пунктом 2 частини другої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» надбавку за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України у період з 21.10.2020 по 14.03.2021, розраховану в порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014;

- визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, а саме: відмову, викладену в листі №21-1148 вих-21 від 02 квітня 2021 року, щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення та всіх його складових (у тому числі одноразових виплат) за період проходження служби з 16 липня 2015 року по 25 вересня 2015 року та з 10.03.2017 до 14.03.2021з розрахунку розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону вчинити дії, а саме: здійснити перерахунок і виплатити грошове забезпечення та всі його складові (у тому числі одноразові виплати) за період проходження служби з 16.07.2015 по 25.09.2015 та з 10.03.2017 по 14.03.2021 з розрахунку розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014;

- стягнути зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного різницю між фактично виплаченим грошовим забезпеченням і грошовим забезпеченням та всіх його складових (в тому числі одноразових виплат) за період проходження служби з 16.07.2015 по 25.09.2015 та з 10.03.2017 по 14.03.2021 із розрахунку розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014, у сумі 2 242 432,15 грн.

ІІ. Короткий зміст судових рішень

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року, позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та всіх його складових (у тому числі одноразових виплат) за період проходження служби з 26 березня 2020 року по 14 березня 2021 року з розрахунку розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VII від 14.10.2014;

- зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення та всіх його складових (у тому числі одноразові виплати) за період проходження служби з 26 березня 2020 року по 14 березня 2021 року з розрахунку розміру посадового окладу, визначеного статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VII від 14 жовтня 2014 року, з урахуванням висновків Конституційного Суду України у Рішенні від 26.03.2020 №1-223/2018 (2840/18);

- визнано протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 визначеної пунктом 2 частини другої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України у період з 21 жовтня 2020 року до 14 березня 2021 року, розрахованої в порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року;

- зобов`язано здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 визначеної пунктом 2 частини другої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» надбавки за виконання обов`язків на адміністративній посаді керівника окружної (місцевої) прокуратури, а саме військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України у період з 21 жовтня 2020 року до 14 березня 2021 року, розрахованої в порядку та спосіб, визначений статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», у редакції Закону №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2022 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року скасовано в частині задоволених позовних вимог. У цій частині ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року залишено без змін.

ІІІ. Провадження за виключними обставинами

16 жовтня 2023 року до Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2023 року, у якій він просить скасувати вказану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасувавши рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині відмови в позові з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позову.

Як на підставу перегляду постанови Верховного Суду від 19 червня 2022 року за виключними обставинами, ОСОБА_1 посилається на Рішення Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(ІІ)/2023 (справа №3-80/2022), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX, у якому було зазначено, що: «На зазначений період [до дня звільнення або переведення прокурора до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури] оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури».

Як зауважив позивач, спір у цій справі стосувався правомірності нарахування й виплати йому органами прокуратури грошового забезпечення у період з 16 липня 2015 року по 14 березня 2021 року на основі посадового окладу, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», а не статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині задоволених позовних вимог, Верховний Суд у постанові від 19.06.2022 виходив, у тому числі, з того, що до дня звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Такі висновки Верховного Суду ґрунтувалися, зокрема, на аналізі змісту пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, речення друге абзацу третього якого визнано неконституційним у Рішенні Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(ІІ)/2023 (справа №3-80/2022).

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2022 року.

20 листопада 2023 року до Суду від Офісу Генерального прокурора надійшло пояснення на заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 19 червня 2022 року за виключними обставинами.

У поясненнях Офіс Генерального прокурора зазначив, що рішення Конституційного Суду України не мають ретроактивної дії (якщо про інше не зазначено у самому рішенні) та змінюють законодавче регулювання лише для тих правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватися до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

З урахуванням викладеного, відповідач-1 уважає, що Рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 №8-р(ІІ)/2023 (справа № 3-80/2022) не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду в спорі, щодо якого до 13.09.2023 ухвалене остаточне судове рішення.

23 листопада 2023 року до Суду від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшли пояснення, у яких зазначено, що, вирішуючи питання застосування норм права у подібних правовідносинах, Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої пункт 1 частини п`ятої статті 361 КАС України містить імперативний припис про те, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, що таке рішення суду ще не виконане.

Водночас у цій справі відповідач просить переглянути постанову Верховного Суду від 19 червня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні позову, тобто рішення суду, яке не підлягає примусовому виконанню.

З урахуванням викладеного відповідач-2 уважає, що постанова Верховного Суду від 19 червня 2022 року не є тим судовим рішенням, яке може бути переглянуте з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 19 червня 2022 року у справі №420/7448/21 призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІV. Висновки Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Приписами частини шостої статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частини першої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (частина друга статті 365 КАС України).

Зважаючи на підстави звернення ОСОБА_1 із заявою про перегляд постанови Верховного Суду від 19 червня 2022 року у справі № 420/7448/21 за виключними обставинами, Суд звертає увагу на те, що питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку з встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, вже було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала зазначене питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативно-правової підстави. Так, у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18 у цьому зв`язку висловлено позицію, згідно з якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання і тому не може вважатися «невиконаним», у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, тобто не може переглядатися за виключними обставинами з указаної нормативної підстави. У цій постанові також зазначається, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки під час вирішення спору, адже на час виникнення спірних правовідносин і прийняття рішення суду першої інстанції положення відповідної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Аналогічна позиція щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підтримана об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалах від 21.12.2022 у справі № 140/2217/19 та від 22.12.2022 у справі № 805/1312/16-а.

Аналогічний підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяв про перегляд за виключними обставинами судових рішень у справі № 600/1450/20-а (ухвала від 13.04.2023), у справі №200/5229/20-а (ухвала від 27.04.2023) та у справі №420/1255/21 (ухвала від 03.05.2023).

Подібний підхід до перегляду судових рішень за виключними обставинами з мотивів встановленої Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, раніше висловила також Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19. Ураховуючи текстуальний виклад пункту 1 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України (в якому немає застереження «якщо рішення суду ще не виконане») - на підставі якого у справі № 4819/49/19 і розглядалося питання про можливість перегляду остаточного судового рішення за виключними обставинами - у цій постанові акцентується увага на тому, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ, а не як підстава для перегляду справи з ретроспективним застосуванням нової правової позиції і зміни таким чином стану правової визначеності, уже встановленої остаточним судовим рішенням.

Таким чином, дотримуючись викладених правових позицій Верховного Суду щодо перегляду судових рішень, які набрали законної сили, з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, Суд у цій справі виходить із того, що постанова Верховного Суду від 19.06.2022, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернувся ОСОБА_1 , є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, а відповідно це рішення суду не підлягає примусову виконанню, тому - у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України - не може переглядатися за виключними обставинами.

Суд також зазначає, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II „Прикінцеві і перехідні положення" Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19 вересня 2019 року № 113-IX, визнане неконституційним Конституційного Суду України від 13 вересня 2023 року №8-р(ІІ)/2023 (справа №3-80/2022), втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, що має значення для вирішення наступних справ і не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду в спорі, щодо якого постановлене остаточне судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з частиною першою статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 359, 361, 368, 369 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 19 червня 2023 року у справі № 420/7448/21 відмовити.

Постанову Верховного Суду від 19 червня 2023 року у справі № 420/7448/21 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дати її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: О. Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С. А. Уханенко