Справа № 120/6780/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 грудня 2023 р. Справа № 120/6780/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в письмовому провадженні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 11.08.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 11.08.2023 позов ОСОБА_1 задоволено. А саме, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 з 19.11.2022 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 19.11.2022 здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

07.12.2023 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням вищевказаного рішення суду згідно ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) шляхом зобов`язання відповідача подати у тридцятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

Заява мотивована тим, що на виконання рішення суду відповідачем з 19.11.2022 здійснено нарахування щомісячної грошової доплати до пенсії в розмірі 2000 грн., однак донарахована за період з 19.11.2022 по час набрання рішенням суду законної сили заборгованість по вказаній доплаті в загальному розмірі 20800 грн. не була виплачена. У зв`язку з цим позивач вважає, що невиконання судового рішення відповідачем в повному обсязі порушує його законні права та інтереси, а тому просить суд зобов`язати суб`єкта владних повноважень - ГУ ПФУ у Вінницькій області надати суду звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою від 12.12.2023 вказану заяву позивача про встановлення судового контролю призначено до розгляду в письмовому провадженні. Крім того, цією ухвалою встановлено відповідачу (боржнику) 5-ти денний строк для надання письмових пояснень та доказів на підтвердження виконання судового рішення.

18.12.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшли пояснення, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю. Відповідач зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі №120/6780/23, Головним управлінням проведено розрахунок розміру пенсії з нарахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", який станом на 19.11.2022 становить - 17943,43 грн., та донараховано йому кошти в сумі 20800,00 грн. за період з 19.11.2022 по 30.09.2023, що підтверджується розрахунком на доплату. Вказує, що починаючи з жовтня 2023 року ОСОБА_1 , отримує пенсію в новому розмірі з урахуванням щомісячної доплати в сумі 2000 грн. А донараховані кошти сумі 20800,00 грн. за період з 19.11.2022 по 30.09.2023 включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України. Заборгованість буде виплачена після виділення необхідних коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто існує законодавчо визначена передумова для здійснення фінансування за вказаним законодавчим актом виключно за рахунок бюджетних асигнувань.

Також відповідач вказує на те, що Головним управлінням сформовано потребу у бюджетних коштах, оскільки бюджетні зобов`язання та платежі здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення шляхом обліку вказаної заборгованості в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Водночас станом на 15.11.2023 в Головному управлінні обліковується більше 19 тис. судових рішень на суму понад 2 309 221 365,33 грн., що підлягають виплаті за окремою бюджетною програмою. Відповідач просить врахувати, що в силу приписів Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Більше того, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, відповідач вважає, що вчинив усі залежні від нього дії з метою виконання рішення суду від 11.08.2023 у справі №120/6780/23 та в межах своїх можливостей та відповідно до вимог чинного законодавства виконав таке рішення.

Визначаючись щодо наявності підстав для встановлення судового контролю суд зважає на таке.

Так, за ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Процедура судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульована статтями 382, 383 КАС України.

Зокрема, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Тобто, встановлення судового контролю не є прямим обов`язком суду за наявності відповідного звернення сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Як уже зазначалося судом вище, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.08.2023 задоволено позов ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 19.11.2022 здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Судом встановлено, що на виконання цього рішення суду від 11.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 19.11.2022 поновлено виплату ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно з Постановою № 713, що підтверджується наданим відповідачем протоколом про перерахунок пенсії.

Крім того, за період з 19.11.2022 по 30.09.2023 позивачу нараховано заборгованість з виплати вказаної доплати в сумі 20800 грн., що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії.

При цьому, обґрунтовуючи причини не виплати позивачеві даних коштів, відповідач у своїх письмових поясненнях вказав, що дана заборгованість буде виплачена позивачу після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону №2262 встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Окрім того, відповідач наголосив, що нараховані кошти в сумі 20800 грн. Головним управлінням включені до Реєстру судових рішень та виплату буде здійснено в порядку черговості.

Так, оцінюючи відповідні доводи боржника щодо виплати заборгованості в розмірі 20800 грн. після виділення коштів з Державного бюджету на цю мету, суд насамперед виходить з того, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій. При цьому визначальним є те, чи є достатні підстави вважати, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення, маючи реальну можливість його виконати.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, виплати пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ здійснюються ГУ ПФУ України у Вінницькій області виключно за рахунок коштів державного бюджету. Інших фінансових можливостей, окрім зазначених, для здійснення пенсійних виплат орган Пенсійного фонду не має.

Водночас в силу приписів статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Таки чином встановлені обставини вказують на неможливість виконання відповідачем рішення суду у справі № 120/6780/23 в частині виплати позивачеві донарахованих коштів (заборгованості) за період з 19.11.2022 по 30.09.2023 в сумі 20800 грн. через відсутність у відповідача належного фінансового забезпечення та коштів з державного бюджету на відповідні цілі, що є необхідними для здійснення виплати цієї заборгованості.

Суд звертає увагу на те, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі № 373/436/17, від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а, від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17 та інших, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Ба більше, суд враховує, що проблема невиконання рішень національних судів у соціальних спорах має загальнодержавний характер. Така проблема існує протягом багатьох років, а робота над її вирішенням здійснюється регулярно і найвищих рівнях публічної влади. На це, зокрема, вказує той факт, що 09.07.2021 відбувся спільний круглий стіл за участю предстаників Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, органів державної виконавчої служби та суддів України, на якому йшлося про критичний стан із виконанням рішень судів про перерахунок та виплату пенсій через відсутність необхідних для цього бюджетних коштів та обговорювалися шляхи виходу із ситуації, що склалась (https://supreme.court.gov.ua/supreme/pres-centr/news/1151152/; https://www.ukrinform.ua/rubric-presshall/3274220-vikonanna-risen-sudiv-administrativnoi-usticii-problematika-slahi-vdoskonalenna.html; https://sud.ua/ru/news/publication/207596-pochemu-ukrainskie-pensionery-ne-mogut-vypolnit-reshenie-suda-o-vzyskanii-pensii-sudi-proveli-kruglyy-stol-s-tretyakovoy).

Зрозуміло, що в умовах війни України з російською федерацією проблема з видатками державного бюджету на соціальне забезпечення лише загострилася.

Тобто проблема з виконанням рішення суду у цій справі не є індивідуальною, а охоплюється загальною проблемою належного виконання судових рішень в соціальних спорах, яка потребує системного підходу до її вирішення.

Водночас за цих обставин надані суду законом повноваження щодо здійснення судового контролю за виконанням судового рішення не здатні призвести до фактично виконання в повному обсязі ухваленого на користь позивача рішення у цій справі. Тому встановлення судового контролю у даному випадку жодним чином не вплине на виконання судового рішення та, відповідно, не захищатиме право позивача на отримання бюджетних коштів, позаяк виплати таких є залежною від можливостей держави виконати взяті на себе зобов`язання, а не від власного бажання відповідача у цій справі - органу Пенсійного фонду.

Крім того, суд враховує, що однією з основних засад адміністративного судочинства відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з наданою відповідачем інформацією, на цей час в Головному управлінні перебуває на виконанні понад 19 тис. судових рішень, за якими присуджено понад 2 мільярди 300 мільйонів гривень пенсійних виплат.

Відтак, суд зазначає, що позачергове виконання рішення у цій справі, яке ухвалене у 2023 році, порушуватиме справедливий баланс інтересів, адже інші громадяни, на користь яких судові рішення були ухвалені раніше, так само як і позивач у цій справі розраховують на отримання належних їм пенсійних виплат.

Таким чином, оскільки часткове невиконання відповідачем рішення суду у цій справі обумовлене об`єктивними причинами - відсутність бюджетних коштів на відповідні цілі, а належних доказів, які б свідчили про намір суб`єкта владних повноважень ухилитися від виконання судового рішення не здобуто, суд доходить висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю в порядку, визначеному статтею 382 КАС України.

З огляду на викладене заяву позивача про встановлення судового контролю належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.08.2023 у справі № 120/6780/23 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович