Справа № 160/26546/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Придніпровської державної академії будівництва та архітектури до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, постанови про відкриття виконавчого провадження,-
12.10.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Придніпровської державної академії будівництва та архітектури до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра, в якій позивач з урахуванням виправленої позовної заяви на виконання ухвали суду від 25.10.2023 року просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 13.07.2023 року в розмірі 62 640,14 грн. (шістдесят дві тисячі шістсот сорок гривен 14 копійок);
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № НОМЕР_2 про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2023 року, винесену при примусовому виконанні постанови № НОМЕР_1 від 13.07.2023 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що на примусовому виконанні в Соборному відділі Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 за виконавчим листом від 06.02.2023 року № 201/6805/21, де боржником зазначено як Державний вищий навчальний заклад "Придніпровська державна академія будівництва та архітектури", стягувачем - ОСОБА_1 . В цьому виконавчому провадженні примусовому виконанню підлягав виконавчий лист № 201/6805/21 від 06.02.2023 року про стягнення з Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 626 401,38 гривень. Під час здійснення виконавчого провадження на рахунки Придніпровської державної академії будівництва та архітектури було накладено арешт. Не погоджуючись з правомірністю накладення арешту та вважаючи, що з огляду на правовий статус боржника, як державної установи, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету, виключалась можливість здійснення службовими особами Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі будь-яких заходів виконавчого провадження, у зв`язку з чим представники боржника оскаржили дії органу примусового виконання та постанову державного виконавця про арешт коштів боржника до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, як до суду, що видав виконавчий лист. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26.05.2023 року по справі № 201/6805/21 (провадження № 4-с/201/20/2023) скаргу Придніпровської державної академії будівництва та архітектури було задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову про арешт коштів боржника винесену 06.03.2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Постановляючи цю ухвалу, судом зроблено висновок, що згідно частини 2 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Оскільки Придніпровська державна академія будівництва та архітектури належить до бюджетних установ, то виключалась можливість проведення будь-яких заходів примусового виконання службовими особами підрозділу державної виконавчої служби щодо неї, як боржника. Позивач неодноразово звертався до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), вказуючи на те, що виконання судового рішення має проводитись Управлінням Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра згідно до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного і місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011р. зі змінами і доповненнями. 08.08.2023 року державним виконавцем Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві ( ОСОБА_1 ) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", тобто на підставі поданої письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документу. В подальшому рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/6805/21 було виконано 17.08.2023 року Управлінням державної казначейської служби України в Соборному районі м. Дніпра в повному обсязі, а саме по виплаті суми, стягнутої на користь ОСОБА_1 згідно з виконавчим листом № 201/6805/21 від 06.02.2023 року в порядку, визначеному діючим законодавством України (Порядку №845 від 03.08.2011р.) Виконання було здійснено на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 та наданих ним оригіналів виконавчих документів (виконавчого листа № 201/6805/21 від 06.02.2023 року) до Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра. Однак, 04.10.2023 року до ПДАБА від Управління державної казначейської служби України в Соборному районі міста Дніпра (далі Управління казначейства) надійшла інформація, згідно якої стало відомо, що в Управлінні перебуває постанова Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 13.07.2023 року по ВП № НОМЕР_1 про стягнення з ПДАБА виконавчого збору у розмірі 62 640,14 грн. на користь Соборного Відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) та прохання повідомити Управлінню казначейства коди класифікації видатків бюджету або рахунки з яких проводиться безспірне списання коштів на підставі вказаних виконавчих документів. На підставі означеної інформації, представник позивача звернулась до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з питанням щодо вказаної постанови та отримання її нарочно через те, що засобами поштового зв`язку їй не було направлено на адресу позивача, як того вимагає ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження". Таким чином, 10.10.2023 року представником ПДАБА було особисто отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 від 09.08.2023 року винесену при примусовому виконанні постанови ВП НОМЕР_1 від 13.07.2023 року, що видав Соборний ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса). Разом з тим, оригінал доказів отримання представником позивача Івановою Т.М. вказаної постанови знаходиться у розпорядженні відповідача. Про факт винесення державним виконавцем вказаних постанов представники боржника (ПДАБА) проінформовані не були, а також відсутні будь-які докази, що підтверджують направлення виконавчою службою цих постанов на адресу навчального закладу та їх отримання останнім. Копії вказаних постанов на адресу боржника не направлялась, про факт винесення постанови службові особи боржника проінформованими не були. Тож, факт винесення постанови службовим особам боржника стало відомо тільки 04.10.2023 року після отримання інформації з органу, що здійснює казначейське обслуговування.
При цьому, уповноважені представники ПДАБА неодноразово зверталися у письмовій та усній формі до Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з проханням про направлення оригіналів виконавчих документів, в т.ч. і ВП НОМЕР_1 до Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра для подальшого їх звернення до виконання згідно до вимог Порядку №845 від 03.08.2011 року, затвердженого постановою КМУ. На підтвердження правомірності своїх дій до своїх звернень було додано відповідь Управління державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра від 01.08.2023 року №06-18-06/758, в якому вказано на те, що Управлінням казначейства буде здійснено безспірне списання коштів з рахунків ПДАБА на підставі передбаченого спеціального законодавства при наданні стягувачем відповідних виконавчих документів. Ознайомившись зі змістом постанови ВП НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору від 13.07.2023 року та постанови ВП № НОМЕР_2 про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2023 року, позивач вважає їх протиправними та такими, що піддягають скасуванню, з огляду на те, що якщо рішення виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування грошових коштів, а не органами державної виконавчої служби, не відбувається примусового виконання та виконавчий збір не стягується.
Оскільки станом на дату винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 13.07.2023 року набрала законної сили ухвала Жовтневого районного суду від 26.05.2023 року у справі № 201/6805/21 (провадження № 4-с/201/20/2023), в якій висловлено позицію щодо неможливості здійснення органами державної виконавчої служби примусового виконання виконавчого листа про стягнення грошових коштів з Придніпровської державної академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 , подальше прийняття цим органом постанови про стягнення виконавчого збору є незаконним і ця оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Окрім цього 08.08.2023 року державним виконавцем Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві ( ОСОБА_1 ) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", тобто на підставі поданої письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документу. А отже постанова ВП НОМЕР_2 про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2023 року, винесена при примусовому виконанні постанови ВП № НОМЕР_1 від 13.07.2023 року також є протиправною та підлягає скасуванню.
У відповідності до вимог ст. 165 КАС України пояснення від третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра щодо позову або відзиву до суду не надходило.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2023 року зазначена вище справа розподілена та 13.10.2023 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 року означено позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду або обґрунтувань, за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущений разом із доказами на підтвердження таких обставин; заяви про залучення третьої особи, викладеної з урахуванням положень ч. 4 ст.49 КАС України; позовної заяви та її копіями, відповідно до кількості учасників справи, у відповідності до вимог ст. 160 КАС України з максимально чітко і зрозуміло сформованими позовними вимогами виходячи із приписів ст. 5 КАС України із визначенням вірного найменування відповідача.
Так, на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2023 року позивачем до суду подано супровідний лист на виконання вимог ухвали суду від 16.10.2023 року, до якого долучено клопотання про поновлення строку звернення з адміністративним позовом з додатками; клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача та виправлену позовну заяву для суду та з її копіями для вручення іншим учасникам справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року продовжено Придніпровській державній академії будівництва та архітектури строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 16.10.2023 року. Позивачу надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 2684 грн.
У встановлений ухвалою суду від 16.10.2023 року та ухвалою суду від 30.10.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
10.02.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно Закону України «Про виконавче провадження». При цьому у п. 3 означеної постанови зазначено, стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 87 564,39 гривня (UAH).
Також, 10.02.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 87 564 грн.
06.03.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про арешт майна боржника, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».
З матеріалів справи убачається, що не погоджуючись з правомірністю накладення арешту та вважаючи, що з огляду на правовий статус боржника, як державної установи, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету, виключалась можливість здійснення службовими особами Соборного відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі будь-яких заходів виконавчого провадження, у зв`язку з чим представники боржника оскаржили дії органу примусового виконання та постанову державного виконавця про арешт коштів боржника до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, як до суду, що видав виконавчий лист.
Так, 28.03.2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга Придніпровської державної академії будівництва та архітектури (заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2023 року у справі № 201/6805/21 (провадження № 4-с/201/20/2023) скаргу Придніпровської державної академії будівництва та архітектури (заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про визнання неправомірною та скасування постанови про арешт коштів боржника задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову про арешт коштів боржника, винесену 06.03.2023 року начальником Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Овсюк Оленою Андріївною у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
01.06.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, керуючись п.2 ч. 1 ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», до закінчення касаційного провадження.
01.06.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, керуючись п. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».
Як зазначено відповідачем у письмових запереченнях, враховуючи резолютивну частину ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.05.2023 року та вищезазначені обставини, можна дійти до висновків, що боржника було повідомлено про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, але боржником не було оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1, відповідно вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».
02.08.2023 року державним виконавцем відділу було направлено на адресу боржника, а саме Придніпровської державної академії будівництва та архітектури, виклик державного виконавця для отримання інформації щодо недотримання вимог чинного законодавства та невиконання та бездіяльності щодо вимог виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2023 року справа №201/6805/21.
08.08.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про зняття арешту з майна та постанову про зняття арешту з коштів боржника, керуючись ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».
08.08.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу, виконавчий збір не сплачено. Виконавчий збір вивести в окреме провадження.
Тож, державним виконавцем було виведено виконавчий збір в окреме виконавче провадження ВП№ НОМЕР_2.
09.08.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, керуючись Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно відмітки про отримання, 10.10.2023 року представником за довіреністю №66/18-11 від 13.04.2023 ОСОБА_2 , було отримано паперову копію постанови про відкриття виконавчого провадження.
Враховуючи, що представник боржника за довіреністю №66/18-11 від 13.04.2023 ОСОБА_2 неодноразово в усному та письмовому порядку зверталася до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням про направлення документів про стягнення коштів до Управління Державної казначейської служби України та надано лист-відповідь щодо безспірного списання коштів від Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра, державним виконавцем було отримано та враховано для вчинення виконавчих дій відповідь від Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра від 01.08.2023 року №06-18-06/758 посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
На підставі положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року за №4901-VI та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою КМ України від 03.08.2011 року №845 із змінами, внесеними постановою КМ України від 30.01.2013 року № 45, 05.09.2023 року державним виконавцем відділу було направлено заяву про виконання виконавчого документу про стягнення виконавчого збору на адресу Управління державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра.
Тож, державним виконавцем було направлено належним чином засвідчені документи для безспірного списання коштів з рахунків боржника до Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра.
05.10.2023 року та 01.11.2023 року на депозитний рахунок Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли кошти в повному обсязі, що підтверджує фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
03.11.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач вважаючи постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 13.07.2023 року в розмірі 62 640,14 грн. та постанову державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № НОМЕР_2 про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2023 року, винесену при примусовому виконанні постанови № НОМЕР_1 від 13.07.2023 року безпідставними та протиправними, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №382/389/17).
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404 (далі - Закон №1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Закону №1404, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 Закону №1404).
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Положеннями статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Також ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Із процитованих норм випливає, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься на стадії відкриття виконавчого провадження, а у разі, якщо виконавчий збір на даній стадії не стягнуто, таке питання вирішується в порядку, встановленому ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VІІІ, яка визначає наслідки закінчення виконавчого провадження.
Зокрема, для стягнення виконавчого збору після відкриття виконавчого провадження необхідно настання відповідних умов:
1) виконавчий збір підлягає стягненню, якщо він не був стягнутий з боржника;
2) виконавчий документ повернуто стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону або виконавче провадження закінчено з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону.
Якщо ці умови виконуються одночасно, то державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.
Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. При цьому, державний виконавець примусове виконання рішення розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак, одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору та винести постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Суд акцентує увагу, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.
Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Тож, статтею 27 Закону №1404 визначено виключний перелік умов, за яких виконавчий збір не стягується.
Також судом враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.03.2018 у справі №750/7624/17, від 28.04.2020 у справі №480/3452/19, від 11.10.2023 року у справі №140/1126/23 про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження, у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
Судом установлено, що 10.02.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно Закону України «Про виконавче провадження». При цьому у п. 3 означеної постанови зазначено, стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 87 564,39 гривня (UAH).
Також, 10.02.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 87 564 грн.
При цьому суд зазначає, що постанова від 10.02.2023 року про стягнення з боржника виконавчого збору позивачем у даній справі не оскаржувалась.
01.06.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, керуючись п.2 ч. 1 ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», до закінчення касаційного провадження.
01.06.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, керуючись п. 5 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».
Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 03 липня 2018 року, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".
Отже, після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.
Враховуючи викладене, за встановлених обставин справи і правового регулювання спірних відносин суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови від 13.07.2023 року про стягнення виконавчого збору діяв на підставі та у спосіб, визначений Законом України Про виконавче провадження, такі постанови відповідають критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція) передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
На підставі п. 13 розділу ІХ Інструкції при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11 частини першої статті 39 Закону, якщо штрафи, накладені на боржника, не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Якщо після завершення виконавчого провадження за рішенням немайнового характеру виконавчий збір, витрати виконавчого провадження не стягнуто, виконавець вживає заходів щодо їх подальшого виконання у порядку, визначеному пунктом 8 розділу ІІІ та пунктом 2 розділу VI цієї Інструкції.
Суд наголошує, що у розумінні Закону №1404-VIII постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат виконавчого провадження є різновидом виконавчого документу.
При цьому, згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору, як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.
Як установлено судом, 08.08.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу, виконавчий збір не сплачено. Виконавчий збір вивести в окреме провадження.
Тож, державним виконавцем було виведено виконавчий збір в окреме виконавче провадження ВП№ НОМЕР_2.
09.08.2023 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, керуючись Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно відмітки про отримання, 10.10.2023 року представником за довіреністю №66/18-11 від 13.04.2023 ОСОБА_2 , було отримано паперову копію постанови про відкриття виконавчого провадження.
Тобто постанова про стягнення виконавчого збору від 09.08.2023 прийнята не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа - 08.08.2023.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № НОМЕР_2 про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2023 року, винесену при примусовому виконанні постанови № НОМЕР_1 від 13.07.2023 року є такою, що винесена на підставі та в межах норм чинного законодавства, оскільки прийнята в результаті повернення виконавчого документу стягувачу в межах виконавчого провадження №54061047, що відповідає приписам ст. 37 Закону №1404-VIII, як спеціальної норми про стягнення виконавчого збору в окремих випадках.
При цьому, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються зокрема, з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця.
Аналіз наведених норм свідчить, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на його письмову заяву про повернення виконавчого документа, на державного виконавця покладається обов`язок щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі, якщо такий виконавчий збір не стягнуто.
Тобто, норми Закону України "Про виконавче провадження" не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору, а відтак протилежна позиція позивача є безпідставною та необґрунтованою.
Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №580/1328/19, зазначено, що Законом чітко визначений правовий порядок винесення відповідних постанов, а саме постанова про стягнення виконавчого збору повинна передувати постанова про закінчення виконавчого провадження. При чому постанова про виконавчий збір приймається не пізніше наступного дня з дня закінчення такого провадження. Питання стосовно здійснення чи не здійснення дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом, що визначені як підстави для стягнення виконавчого збору в даному випадку є другорядним.
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо посилань позивача на те, що якщо рішення виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування грошових коштів, а не органами державної виконавчої служби, не відбувається примусового виконання і виконавчий збір не стягується, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Слід зазначити, що статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначені органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень.
Так, відповідно до вимог ст. 5 означеного Закону:
1. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
2. Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім:
1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною;
2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету;
3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону;
4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи (крім рішень Національного банку України);
5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини;
6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності;
7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб;
8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена;
9) рішень про конфіскацію майна;
10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання;
11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";
12) рішень, за якими боржником є уповноважений суб`єкт управління або господарське товариство в оборонно-промисловому комплексі, визначені частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", та рішень, які передбачають вчинення дій щодо їх майна.
Протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця, приватний виконавець не може здійснювати примусове виконання рішень за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.
Строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
До строку зайняття діяльністю приватного виконавця не зараховується строк зупинення діяльності приватного виконавця.
3. Приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання:
1) якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця;
2) в інших випадках, передбачених законом.
При поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов`язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.
4. Державний виконавець, приватний виконавець (далі - виконавець) не може виконувати рішення, якщо:
1) боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи.
Пов`язаними особами у розумінні цього Закону є юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв:
виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи;
виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб.
Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов`язаними;
2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;
3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;
4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.
5. За заявою стягувача виконавчий документ може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. Про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову.
Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.
За приписами частин 1-3 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.
Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

За визначеннями, наведеними у пункті 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року №45), у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

- безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів;

- боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Так, за правилами підпункту 3 пункту 9 Порядку №845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли, зокрема, боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно з пунктами 32, 33 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунків боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, здійснюється органом Казначейства з моменту відкриття відповідних асигнувань (надходження коштів на рахунок) на підставі розрахункового документа, оформленого відповідно до вимог законодавства.

У разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника. У разі встановлення боржнику відповідних бюджетних асигнувань після передачі до Казначейства документів та відомостей орган Казначейства здійснює заходи, спрямовані на безспірне списання коштів з рахунків боржника, визначені цим Порядком.

Пунктом 47 Порядку №845 встановлено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Згідно з пунктом 48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

У разі відсутності таких документів та відомостей, якщо боржником є державні підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, перерахування коштів здійснюється на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби (пункт 48).

Строки перерахування коштів перериваються на період усунення обставин, визначених у пунктах 11, 13 та 49 Порядку №845.

У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 Порядку №845 необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України (пункт 49).

Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі (пункт 49).

Отже, Держказначейство не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема стороною виконавчого провадження, і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом №1404-VIIІ, а є встановленою Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року №4901-VI та Порядком №845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності (частина 2 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

За частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

При цьому, окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

Згідно з абзацами 3-6 пункту 4 розділу І Інструкції №512/5 відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

- боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

- сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Вказаний вище перелік є вичерпним.

Як вже зазначалось вище, до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вх.№2491/45-31 від 09.02.2023 року до надійшла заява про відкриття виконавчого провадження та виконавчий лист виданий Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська від 06.12.2022 року, справа №201/6805/21, провадження №22-ц/803/1846/22 про стягнення з Придніпровської державної академії будівництва та архітектури () на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 червня 2021 року по 06 грудня 2022 року в розмірі 626 401 грн. 38 коп. та грошову компенсацію в розмірі шестимісячного середнього заробітку у розмірі 216 058 грн. 53 коп. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць у розмірі 33 184 грн.

10.02.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, у нашому випадку виконавчий лист, який було видано Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська від 06.12.2022 року, справа №201/6805/21, провадження №22-ц/803/1846/22 де стягувачем виступав ОСОБА_1 а боржником Придніпровська державна академія будівництва та архітектури () стосувався стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 червня 2021 року по 06 грудня 2022 року в розмірі 626 401 грн. 38 коп. та грошову компенсацію в розмірі шестимісячного середнього заробітку у розмірі 216 058 грн. 53 коп. та негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць у розмірі 33 184 грн.

При цьому, примусове виконання з виконання виконавчого листа, який було видано Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська від 06.12.2022 року, справа №201/6805/21, провадження №22-ц/803/1846/22 стосувалось не стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 червня 2021 року по 06 грудня 2022 року в розмірі 626 401 грн. 38 коп. та грошову компенсацію в розмірі шестимісячного середнього заробітку у розмірі 216 058 грн. 53 коп. та негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць у розмірі 33 184 грн.

Тому, державним виконавцем правомірно та обґрунтовано прийнято до примусового виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2023 року з примусового виконання виконавчого листа, який було видано Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська від 06.12.2022 року, справа №201/6805/21, провадження №22-ц/803/1846/22.

При цьому, постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2023 року з примусового виконання виконавчого листа, який було видано Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська від 06.12.2022 року, справа №201/6805/21, провадження №22-ц/803/1846/22 позивачем не оскаржувалась.

Крім того, у переліку ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» не зазначеного такого виду судового рішення як стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації в розмірі шестимісячного середнього заробітку у розмірі, та негайного виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць, яке не міг би виконувати державний виконавець.

Відтак, доводи позивача що якщо рішення виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування грошових коштів, а не органами державної виконавчої служби, не відбувається примусового виконання і виконавчий збір не стягується є безпідставними та необґрунтованими.

При цьому як вже зазначалось вище, враховуючи, що представник боржника за довіреністю №66/18-11 від 13.04.2023 ОСОБА_2 неодноразово в усному та письмовому порядку зверталася до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням про направлення документів про стягнення коштів до Управління Державної казначейської служби України та надано лист-відповідь щодо безспірного списання коштів від Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра, державним виконавцем було отримано та враховано для вчинення виконавчих дій відповідь від Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра від 01.08.2023 року №06-18-06/758 посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

На підставі положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року за №4901-VI та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, що затверджений постановою КМ України від 03.08.2011 року №845 із змінами, внесеними постановою КМ України від 30.01.2013 року № 45, 05.09.2023 року державним виконавцем відділу було направлено заяву про виконання виконавчого документу про стягнення виконавчого збору на адресу Управління державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра.

Тож, державним виконавцем було направлено належним чином засвідчені документи для безспірного списання коштів з рахунків боржника до Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра.

05.10.2023 року та 01.11.2023 року на депозитний рахунок Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли кошти в повному обсязі, що підтверджує фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На адресу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вх.№18426/28.24-30 від 02.11.2023 надійшов лист від Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра щодо виконання виконавчого документу з зазначенням відомостей, а саме «На виконання п.4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра повертає виконавчий документ після виконання в повному обсязі. Залишок заборгованості відсутній».

03.11.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваного рішення, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судові витрати у відповідності до положень статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 139, 241-242, 244-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Придніпровської державної академії будівництва та архітектури до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м. Дніпра про визнання протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядок визначений ст. 272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядок встановлений ч. 6 ст. 287 КАС України.

Суддя С. В. Прудник