Справа № 160/24303/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Дмитра Петровича до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Дмитра Петровича до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій представник, з врахуванням заяви про зміну предмету позову, просить:
1. Визнати протиправною діяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання на адвокатський запит від 08.08.2023 в інтересах ОСОБА_1 відповідної інформації і документів та зобов`язати відповідача:
- направити належним чином завірені копії наказів, (виписки з наказів) про проходження військової служби ОСОБА_1 , переміщення по службі, накладення стягнень тощо, а також матеріали службових розслідувань щодо накладення стягнень та отримання поранень;
- надати довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно з додатком 6 Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 зі змінами, а також один із наступних документів:
· витяг (копії) бойових донесень, витяг (копії) журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки);
· витяг (копії) вахтових журналів, польотних листів;
· витяг (копії) матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв, а також інші документи, для отримання статусу учасника бойових дій;
-надати довідку про доходи ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по теперішній час, отримані від військової частини НОМЕР_1 та довідку про нараховане і виплачене грошове забезпечення та додаткові винагороди за той же період, розшифрувати по місяцях та всіма їх складовими (вислуга років, звання, посада, оклад, надбавки, премії тощо), зазначивши причини не нарахування грошового забезпечення та додаткових винагород з 01.09.2022 по теперішній час;
- повідомити, коли до військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення, надавши копії завірених аркушів з книги реєстрації вхідних документів (або іншої книги), де зареєстрований рапорт і повідомити, як він розглянутий з наданням копії відповіді.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідачем протиправно проігноровано його законодавчо визначений обов`язок надавати відповіді на адвокатський запит.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року заяву представника ОСОБА_1 про часткову зміну предмета позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії було повернуто заявнику.
Після відкриття провадження ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року заяву представника ОСОБА_1 про зміну предмета позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику.
26.10.2023 року від представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Дмитра Петровича на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову, в обґрунтування якої зазначено, що на прикінці вересня 2023 року на адресу представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Д.П. надійшла відповідь на адвокатський запит. В відповіді черговий раз безпідставно роз`яснюється те, що ОСОБА_1 перебуває в СЗЧ та з цього приводу ведуться судові процеси. А також зазначено, що вся витребувана інформація відносить до інформації з обмеженим доступом. Але, витребувана інформація і документи стосуються лише ОСОБА_1 , які йому потрібні для оформлення посвідчення учасника бойових дій та для оформлення інших документів та пільг, а також використання в суді. По перше, давність запитуємої інформації більше ніж 1 рік, згідно нормативних актів, вона не є інформацією з обмеженим доступом оскільки розглядається багатьма особами про присвоєння статусу учасника бойових дій тощо.
27.10.2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідь на адвокатський запит була своєчасно надано адвокату позивача, а останнім отримана. Щодо ненадання документів про проходження служби, відповідач вказує на те, що позивачем ініційовано декілька судових спорів щодо проходження служби, за участю того самого адвоката і в межах розгляду даних справ, військовою частиною як на запит адвоката так і на вимогу суду надавались всі документи щодо проходження позивачем військової служби. У випадку якщо позивачу потрібні ще якісь документи він повинен особисто прибути до військової частини та звернутись до командування з відповідним рапортом.
Позовні вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Дмитра Петровича прийнято до розгляду в наступній редакції:
Визнати протиправною діяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання на адвокатський запит від 08.08.2023 в інтересах ОСОБА_1 відповідної інформації і документів та зобов`язати відповідача:
- направити належним чином завірені копії наказів, (виписки з наказів) про проходження військової служби ОСОБА_1 , переміщення по службі, накладення стягнень тощо, а також матеріали службових розслідувань щодо накладення стягнень та отримання поранень;
- надати довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, згідно з додатком 6 Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 зі змінами, а також один із наступних документів:
· витяг (копії) бойових донесень, витяг (копії) журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки);
· витяг (копії) вахтових журналів, польотних листів;
· витяг (копії) матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв, а також інші документи, для отримання статусу учасника бойових дій;
-надати довідку про доходи ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по теперішній час, отримані від військової частини НОМЕР_1 та довідку про нараховане і виплачене грошове забезпечення та додаткові винагороди за той же період, розшифрувати по місяцях та всіма їх складовими (вислуга років, звання, посада, оклад, надбавки, премії тощо), зазначивши причини не нарахування грошового забезпечення та додаткових винагород з 01.09.2022 по теперішній час;
- повідомити, коли до військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт ОСОБА_1 про звільнення, надавши копії завірених аркушів з книги реєстрації вхідних документів (або іншої книги), де зареєстрований рапорт і повідомити, як він розглянутий з наданням копії відповіді.
Розгляд справи розпочато спочатку.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.05.2022 року №129 сержант ОСОБА_1 прибув і приступив до виконання службових обов`язків у ВЧ НОМЕР_1 з 10.05.2022. Його було зараховано на всі види забезпечення з 11.05.2022 року.
09.08.2023 представником ОСОБА_1 - адвокатом Михайленком Д.П. направлений адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 . Запит направлений через ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Від Новомосковського РТЦК та СП надійшла копія супровідного листа від 18.08.2023 за№ 24/5146, про те, що адвокатський запит скеровано до військової частини НОМЕР_1 .
31.08.2023 вказаний адвокатський запит надійшов до військової частини НОМЕР_1 , про що свідчить відбиток штемпеля на супровідному листі від 18.08.2023 за№ 24/5146.
19.09.2023 відповідь на адвокатський запит вручена особисто.
Вважаючи протиправною діяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання на адвокатський запит від 08.08.2023 в інтересах ОСОБА_1 відповідної інформації і документів, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Конституцією України, Законами України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації».
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктами 1, 2 п.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 2 цього Закону закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.
Приписами ст.20 вказаного Закону визначені професійні права адвоката, згідно з якими під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Згідно з ч.1 ст.24 цього Закону адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.
Ч.2 вказаної статті передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Частиною 3 ст.24 наведеного Закону встановлено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Так, факт отримання військовою частиною адвокатського запиту та надання відповіді на нього підтверджується матеріалами справи.
Щодо повноти наданої відповіді на адвокатський запит.
Так, як вбачається з відповіді військової частини, останнім повідомлено про обставини проходження служби ОСОБА_1 , а також зазначено наступне:
«На підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_1 було мобілізовано на військову службу з 03.03.2022 року та проходив службу в Новомосковському районному територіальному центрі комплектування.
Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (про стройовій частинні) від 10.05.2022 № 129, сержанта ОСОБА_1 , призначено на посаду головного сержанта З стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
З 11.09.22 по 19.09.2022 перебував на лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 у зв`язку з травмування. Після закінчення лікування та одужання прибув до військової частини НОМЕР_1 .
21.09.2022 сержант ОСОБА_1 самовільно, без законних підстав, залишив місце служби. Станом на 13.09.2023 року, сержант ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 не повернувся. Місце перебування сержанта ОСОБА_1 командуванню частини невідоме. Такі дії сержанта ОСОБА_1 сталися через його особисту недисциплінованість і йдуть всупереч вимогам статей 11.16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та пунктами 1,3,4 Розділу 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
З цього приводу у частині було проведено службове розслідування, яким було встановлено, що головний сержант ОСОБА_1 з 21.09.22 по час завершення проведення службового розслідування самовільно залишив тимчасовий пункт дислокації 1 стрілецького батальйону в.ч. НОМЕР_1 без законних підстав.
Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 19.11.2022 р. № 1801 «Про підсумки службового розслідування стосовно самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_1 на підставі п. 14 п.116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, сержанта ОСОБА_1 зараховано у розпорядження, як військовослужбовця, що відсутній понад десять діб, до повернення військовослужбовця у частину, знято з усіх видів забезпечення з 21.09.2022 року.
Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.09.2022 № 266, сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 21 вересня 2022 року, а з продовольчого забезпечення з 23 вересня 2022 року, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини. Вилучити зі складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.
Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.09.2022 № 274, сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади та зрахувано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як такого, що скоїв дезертирство, з 30 вересня 2022 року.
Що стосується інших запитуваних адвокатом Михайленко Д.П. документів, то, відповідно до вимог Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657-ХII визначено, що публічною інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до законодавства, відповідно до статті 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до службової може бути віднесена інформація в тому числі, що зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Відповідно до вимоги Наказу Міністерства Оборони України від 27.12.2022 №270 «Про затвердження Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію (ПСІ - 2023 зі змінами)» у розділі «Бойова готовність, оперативна, бойова підготовка та застосування військ (сил)» у статті 3.3. зазначено відомості, що становлять службову інформацію а саме про склад, укомплектованість, забезпеченість, бойові можливості, положення і дії (характер діяльності) військ (сил) до роти (батареї) та їм рівних включно.
Саме такі відомості містяться у витягах зазначених документів (витяги із журналу бойових дій та інших, витяги з бойових розпоряджень тощо).
Інформація надана адвокатом у запиті буде ретельно перевірена та у разі підтвердження заборгованості, невиплачені кошти будуть нараховані з надходженням рапорту від командира підрозділу та виданням відповідного наказу командира військової частини».
Положеннями статті 32 Конституції України гарантовано, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
За загальним правилом, публічна інформація, є відкритою.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.
Суд зазначає, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
У відповідності до частини першої статті 5 Закон № 2939-VI, доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Нормами статті 6 Закону № 2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Згідно статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» № 2297-VI (далі Закон № 2297-VI) персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» об`єктами захисту є персональні дані. Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Персональні дані, зазначені у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, оформленій за формою і в порядку, встановленими Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", не належать до інформації з обмеженим доступом, крім відомостей, визначених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Законом може бути заборонено віднесення інших відомостей, що є персональними даними, до інформації з обмеженим доступом.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (частина четверта статті 13 Закону № 2939-VI).
Згідно з пунктом 6 статті 14 Закону № 2939-VI розпорядник інформації зобов`язаний, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також, у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Відповідно до статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію, відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Згідно абз.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Як зазначалося, частинами 1, 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокатський запит - це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Так, аналіз визначення та переліку розпорядників публічної інформації, закріпленого у статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI, свідчить, що публічною інформацією є відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях, у тому числі інформація, пов`язана з виконанням особами делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень, згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право особи на інформацію є одним з її основних конституційних прав та передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів, при цьому, вказану інформацію має право отримати адвокат цієї особи шляхом направлення адвокатського запиту до відповідних органів державної влади.
З огляду на зазначене, суд зазначає, що право особи (клієнта адвоката, якому надається правова допомога) на отримання інформації є складовою її конституційного права та не може бути обмежене органами державної влади.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Разом з тим, необхідно розуміти, що право на звернення до суду розділяється на право на позов в процесуальному та матеріальному розумінні.
Процесуальне право на позов, це право на подання позову, право на звернення до суду з вимогою за захистом, прав, свобод і інтересів, які на думку позивача порушенні суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах.
Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.
Отже, процесуальний закон, визнає матеріальне право на позов в адміністративному судочинстві щодо оскарження індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, лише за особами у яких є право вимоги, тобто саме тими, кого він безпосередньо стосується, для кого оскаржуваний акт породжує, змінює або припиняє певні правовідносини.
Виключенням з цього правила є органи та особи визначені у ст. 53 КАС України, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб прокурор, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини та інші.
Учасниками правовідносин стосовно адвокатського запиту є адвокат та орган чи посадова особа, до якої був направлений адвокатський запит.
Клієнт адвоката, в інтересах якого, адвокат надсилав адвокатський запит, не є учасником правовідносин з приводу адвокатського запиту.
За таких обставин, право вимоги з приводу відмови в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, належить саме адвокату, а не його клієнту.
У цьому випадку з запитом звертався адвокат Михайленко Дмитро Павлович, у такому випадку виключено йому належить право вимоги у справі про ненадання інформації на його адвокатський запит.
Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Водночас законом передбачено відповідальність за відмову в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.
Ст. 2123 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За вказане адміністративне правопорушення передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Для притягнення винних осіб до відповідальності адвокат звертається до Ради адвокатів відповідного регіону із заявою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченою ст. 212-3 КУпАП. За результатами розгляду такої заяви Рада адвокатів регіону складає протокол про адміністративне правопорушення та передає його до суду. Суд розглядає протокол і приймає відповідне рішення.
Отже законодавство України чітко передбачає порядок оскарження саме адвокатом дій чи бездіяльності у разі неповного надання інформації на адвокатський запит. Проте доказів, звернення адвоката в порядку ст. 212-3 КУпАП суду не надано.
Крім того, слід звернути увагу, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень, особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
Законом визначено право захисту лише особистих майнових та не майнових прав, тому суд доходить висновку, що відповідь на адвокатський запит була надана у відповідності до ст.24 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та стосувалася взаємовідносин адвоката та Військової частини. Доказів, що саме ОСОБА_1 звертався до відповідача, відсутні, а тому його права ніяким чином не були порушені Військовою частиною НОМЕР_3 .
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Інші доводи учасників справи не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В порушення наведених норм позивач не надав належних доказів на підтвердження його порушених прав, а всі його твердження ґрунтуються на помилковому трактуванні законодавства та є безпідставними.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи є такими, що не підлягають задоволенню.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову та звільненням позивача від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Михайленка Дмитра Петровича до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.12.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса