Справа № 760/3829/23
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №760/3829/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Сороки Віталія Олександровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2023 року позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Сороки Віталія Олександровича, про скасування постанови серії ЕАС № 6536454 від 12.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.02.2023 року відносно нього працівником поліції - лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Сорокою Віталієм Олександровичем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, за те, що цього ж дня о 16 год. 48 хв. у м. Києві по вул. Погребський шлях, 140, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, ОСОБА_1 був не пристебнутий ременем безпеки, в автомобілі присутні заглушки, чим порушив п. 2.3.в ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що 12.02.2023 року о 16 год. 48 хв. від дійсно керував автомобілем марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції для перевірки документів. Під час чого було виявлено, що позивач не пристебнутий ременем безпеки. Разом з тим, наголошує в своєму позові, що він являється особою з інвалідністю, про що відразу повідомив інспектора поліції та надав для огляду посвідчення інваліда.

Наполягав на тому, що водіям та пасажирам, які мають інвалідність або фізіологічні особливості, що унеможливлюють користування ременем безпеки, дозволяється не пристібатися у населених пунктах, що зазначене в пп. 2.3.в та 5.2.б ПДР.

Позивач вважає, що він був притягнутий до адміністративної відповідальності з суттєвим порушенням встановленого КУпАП порядку, а тому постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

20.02.2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.02.2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Позивачу та його представнику судом було надіслано копію ухвали суду від 24.02.2023 року. Відповідачу та третій особі судом було надіслано копію ухвали суду від 24.02.2023 року та копію позовної заяви із додатками, яку останні отримали 14.03.2023 року, про що свідчить відмітка про вручення поштового відправлення на супровідному листі.

30.03.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 6536454 від 12.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - винесена законно та обґрунтовано. Вказує, що працівниками Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції як уповноваженими та відповідальними особами вірно винесено постанову, з дотриманням правил чинного законодавства.

Звернула увагу суду в своєму відзиві на те, що позивач не заперечував той факт, що керував автомобілем обладнаним засобом пасивної безпеки та був не пристебнутий. Крім того, додав, що у нього дійсно присутні заглушки в автомобілі, але їх використання не є протизаконним. Позивач дійсно під час розгляду справи повідомив, що він є інвалідом і має право не пристібатися у населених пунктах ременем пасивної безпеки.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що позивач внаслідок інвалідності має фізіологічні особливості, які унеможливлюють користування ременем пасивної безпеки, на місці зупинки - не пред`явлено. Крім того, з доданого до матеріалів справи відео з боді камер працівника поліції чітко видно, що у позивача відсутні будь-які явні фізіологічні особливості, що не дають можливості користуватися ременем безпеки.

Просила суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.02.2023 року відносно ОСОБА_1 працівником поліції - лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Сорокою Віталієм Олександровичем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, за те, що цього ж дня о 16 год. 48 хв. у м. Києві по вул. Погребський шлях, 140, керуючи транспортним засобом «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, ОСОБА_1 був не пристебнутий ременем безпеки, в автомобілі присутні заглушки, чим порушив п. 2.3.в ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Дослідивши складену постанову серії ЕАС № 6536454 від 12.02.2023 року та інші матеріали справи, суд вбачає наступне.

Постанову винесено лейтенантом поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції - Сорокою Віталієм Олександровичем, як посадовою особою Національної поліції на місці вчинення правопорушення в межах покладених на нього повноважень.

Згідно ст. 6, ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Положеннями п. 8 ч. 1 зазначеної статті встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань, забезпечує публічний порядок та безпеку, що закріплено у ст. 2 Закону України «Про національну поліцію».

Разом з тим, у зв`язку до покладених на поліцію повноважень, що визначено ст. 22 Закону, поліція, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє такі виявлені правопорушення, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, відповідно до положень ст.222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Відповідно до п.4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у ст.268 КУпАП, серед яких зокрема передбачено право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У відповідності до п.1.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, у своєму позові позивач факту керування транспортним засобом в межах населеного пункту з не пристебнутим ременем безпеки не спростовує, підтверджуючи, що така подія дійсно мала місце і він дійсно керував автомобілем з не пристебнутим ременем безпеки, що підтверджується дослідженим судом відеозаписом з боді камери поліцейського.

Адміністративним правопорушенням відповідно до диспозиції частини 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення є порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Як зазначалося вище, єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306.

Так, обов`язки і права водіїв транспортних засобів регламентовані Розділом 2 ПДР, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до п. п. в) п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Виходячи з цього, вище вказане загальнообов`язкове правило має виняток, відповідно до якого дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

З наведеного слідує, що дана норма закону не може поширюватися безумовно на всіх осіб із інвалідністю, а стосується лише окремої групи інвалідів, які мають певні фізіологічні особливості, і лише у випадку, що саме такі особливості унеможливлюють користування засобами пасивної безпеки.

Оскаржуючи постанову, позивач як на підстави, якими обґрунтовує позовні вимоги, посилається на:

- пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , видане 08.02.2023 року, відповідно до якої йому до 31.01.2025 року встановлено другу групу інвалідності, захворювання загальне;

- довідку до акту огляду медико-санітарною експертною комісією серії 12 ААВ №691224, відповідно до якого йому встановлено 2 групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання.

Тобто, він вважає, що має право не використовувати засоби пасивної безпеки у межах населених пунктів у зв`язку із наявністю у нього ІІ групи інвалідності за вище вказаним діагнозом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи матеріали даної справи, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами, що встановлений у свідоцтві про хворобу діагноз є саме тими фізіологічними особливостями, які є підставою для надання йому можливості використовувати виняток із загального правила, закріпленого у п.п. в) п. 2.3 ПДР.

Крім того, з доданого до матеріалів справи відео з боді камер працівника поліції чітко видно, що у позивача відсутні будь-які явні фізіологічні особливості, що не дають можливості користуватися ременем безпеки.

Також суд критично оцінює твердження позивача в частині допущення працівником поліції порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч.5 ст.121 КУпАП.

А тому, суд вважає, що працівником поліції дотримано всі вимоги чинного законодавства щодо порядку проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, а позивачем повною мірою використано передбачені законом засоби для захисту своїх прав і законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів неправомірності дій з боку відповідача, встановлені обставини, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАСУ, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А тому постанову серії ЕАС № 6536454 від 12.02.2023 року слід залишити без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Враховуючи наведе вище, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 121, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції 2 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Сороки Віталія Олександровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.12.2023.

Суддя: О.М. Букіна