Справа № 560/6501/23
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6501/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

22 грудня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства юстиції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2023 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Апелянт вказує, що судом при розгляді справи не проведений детальний аналіз зміст вироку Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/5524/21.

Так, в мотивувальній частині вироку зазначено, що обвинувальний здійснив тяжкий злочин з неуважності та необережності, у зв`язку з чим було застосовано при винесенні вироку положення статті 75 Кримінального кодексу України - від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням зі встановленням інспитового строку в 3 роки.

Разом з тим протиправні дії- це дії пов`язані з умислом на їх вчинення та з усвідомленням наслідків вчинених дій.

В той же час у вироку Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/5524/21 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 рухаючись автомобільною трасою, керуючи був неуважний, тобто не мав умислу спричинити протиправні дії. Проте порушенням ним правил дорожнього руху, перебуває у причинному зв`язку із ДТП та її наслідками.

Крім того, потерпілий ОСОБА_4 , як встановлено висновком експерта та зазначено у вироку суду, керуючи власним транспортним автомобілем, джерелом підвищеної небезпеки рухався іх перевищенням швидкості, що з технічної точки зору теж знаходиться у причинному зв`язку із ДТП та її наслідками.

Зазначені висновки не кореспондуються з положеннями пункту 1 частини першої статті 97 Закону, як підстави для виплати ОГД, що не враховано судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 24 жовтня 2018 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди старший оперуповноважений оперативного відділу державної установи "Шепетівська виправна колонія № 98" майор внутрішньої служби ОСОБА_4 отримав важкі тілесні ушкодження, несумісні з життям, внаслідок яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у приміщенні КНП "Хмельницька обласна лікарня".

Дорожньо-транспортна пригода була кваліфікована як така, що сталась внаслідок порушення ОСОБА_3 вимог п. п. 10.1, 11.16 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Було встановлено, що вказані порушення перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Постановою військово - лікарської комісії Держаної установи "ТМО МВС України по Хмельницькій області" від 09.07.2019 №25 встановлено, що загибель ОСОБА_4 пов`язана з виконанням ним службових обов`язків.

19 липня 2021 відповідно до наказу начальника Управління вирішено виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю ОСОБА_4 під час проходження служби відповідно до п. 2 п.п. 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" дружині ОСОБА_1 та неповнолітньому сину ОСОБА_2 в сумі 283 750 грн.; батькам ОСОБА_5 в сумі 141 875 грн.; ОСОБА_6 в сумі 141 875 грн.

У подальшому вироком Хмельницького міськрайонного суду від 13.10.2022 у справі № 686/5524/21, що набрав законної сили 14.07.2022, було встановлено, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок протиправних дій третіх осіб.

Позивач звернулась до відповідача з заявою про перегляд рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги та здійснення виплати на підставі п.п. 1 пункту 1 статті 97 та підпункту 1 пункту 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію". 31 березня 2023 відповідач повідомив, що Комісією на підставі п. 2 частини 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" уже було прийняте рішення про призначення вищевказаної допомоги та здійснено виплату, відтак право на отримання допомоги реалізоване у повному обсязі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію".

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію").

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України, поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій визначено Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.09.17 №788)

Згідно з ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 статті 99 Закону України "Про Національну поліцію" розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з частиною 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини п. 1 ч. 3 статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання в разі загибелі (смерті) працівника поліції, якщо поліцейський на день загибелі (смерті) займав посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботи в інтересах держави та її безпеки, із залишенням його на службі в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею. Відповідно до частини ч. 4 статті 100 цього ж Закону одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у частині другій цієї статті, призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським.

За приписами пунктів 2, 3 розділу IV Порядку №4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у затвердженні: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій. Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

В апеляційній скарзі апелянт зауважує, що ВЛК було встановлено причинний зв`язок саме між смертю, а не загибеллю, з виконанням службових обов`язків. Більше того, протиправних дій, які пов`язані з умислом у обвинуваченого ОСОБА_3 не було, що підтверджено рішенням Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/5524/21.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, оскільки як встановлено вищезгаданим вироком суду, саме протиправні дії винуватця ДПТ призвели до поранень, несумісних з життям, які спричинили смерть ОСОБА_4 під час виконання ним службових обов`язків.

Таким чином, у даному випадку мав місце випадок смерті поліцейського внаслідок поранення, отриманого внаслідок протиправних дій третьої особи, що встановлено вироком суду, причому вчинення злочину з необережності не виключає протиправність.

З огляду на це, одноразова грошова допомога повинна бути призначена/ перерахована і виплачена на підставі п. п. 1 п. 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

В апеляційні скарзі апелянт зазначає, що зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , переглянути та перерахувати розмір одноразової грошової допомоги згідно з п. п. 1 п. 1 ст. 97 Закону України "Про національну поліцію", та провести виплату відповідної різниці грошових сум з урахуванням раніше виплачених коштів є втручанням суду у його дискреційні повноваження.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта з огляду на таке.

Згідно постанов Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20 у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Окрім того позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18, від 16 листопада 2020 року у справі № 640/5615/19, від 4 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 08 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження Міністерства юстиції України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, наявність вищевказаних судових рішень, які набрали законної сили та є обов`язковими для виконання для всіх органів, підприємств, установ та організацій, виключають можливість для застосування дискреції відповідачем.

Отже, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено втручання у дискреційні повноваження МЮС України як суб`єкта владних повноважень є безпідставними.

При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, зазначає, що безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про призначення і виплату позивачеві відповідної одноразової грошової допомоги прямо суперечить принципу правової визначеності.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.