Справа № 520/1970/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р.Справа № 520/1970/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

представника позивача - Бут-Абдулаєвої Т.В.,

представника відповідача 1 - Бузенко Є.В.,

представника відповідача 2 - Поярко І.В.,

представника відповідача 3 - Наталич А.А.,

представника третьої особи - Колотілової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2023, (головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., повний текст складено 14.08.23 року) по справі № 520/1970/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області, Міністерства фінансів України, третя особа: Кабінет Міністрів України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати:

наказ ДПС України від 21 квітня 2022 року № 12-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким до ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани;

погодження Міністерства Фінансів України від 13.12.2022 року № 17030-17-62/29710 «Про погодження звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області в зв`язку з недотриманням вимог законодавства про державну службу;

наказ ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;

наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 19 грудня 2022 року № 677-О/ВС «Про оголошення наказу ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області з 03 січня 2023 року;

- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з 29.12.2020 обіймала посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області. 02.01.2023 після виходу з відпустки ГУ ДПС у Харківській області їй оголошено накази ДПС України від 14.12.2022 та ГУ ДПС у Харківській області від 19.12.2022, якими вона звільнена із займаної посади у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців за п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Разом з тим, вважає, що мала всі передбачені законом переваги при вирішенні питання про переважне право залишення її на посаді заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області, яке мав вирішувати суб`єкт призначення її на цю посаду - ДПС України. Проте вказані питання не досліджувались саме ДПС України.

Зазначає, що попередження про звільнення та перелік запропонованих посад надано їй в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області, який не мав на це повноважень , як і повноважень визначення особи, яка має переважне право обіймати посаду заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області, а також видавати будь-які документи за своїм підписом щодо звільнення позивача з посади.

Оскільки повноважним органом не вчинено дій, що передують звільненню в зв`язку з скороченням штату, вважає, що її звільнення відбулось з порушенням процедури, а тому накази ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о та ГУ ДПС у Харківській області від 19 грудня 2022 року № 677-О/ВС, а також погодження Міністерства Фінансів України від 13.12.2022 № 17030-17-62/29710, яким погоджено ГУ ДПС у Харківській області звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, підлягають скасуванню, як протиправні.

Крім того, вважає неправомірним наказ ДПС України від 21.04.2022, про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки вона належним чином виконувала покладені на неї обов`язки, у 2021 р. пройшла позитивне оцінювання своєї діяльності, що визначив суб`єкт призначення її на посаду - ДПС України, жодних порушень службової діяльності не вчиняла.

З урахуванням наведеного, просила суд скасувати спірні накази, поновити її на роботі з виплатою середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ ДПС України від 21 квітня 2022 року № 12-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення», яким до ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Визнано протиправним та скасовано погодження Міністерства Фінансів України від 13.12.2022 року № 17030-17-62/29710 «Про погодження звільнення ОСОБА_1 ».

Визнано протиправним та скасовано наказ ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДПС у Харківській області від 19 грудня 2022 року № 677-О/ВС «Про оголошення наказу ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області з 03 січня 2023 року.

Стягнуто з ГУ ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.01.2023 по 03.08.2023 в сумі 144 632 грн. 43 коп.

Допущено судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області та виплати заробітної плати за один місяць до негайного виконання.

ДПС України та ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідачі 1, 2), не погодившись із судовим рішенням, подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначають, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку доказам по справі, зокрема акту тематичної перевірки з основних питань організації роботи, складеному ГУ ДПС у Харківській, під час якої, зокрема перевірялась якість роботи працівників ГУ ДПС з дотриманням процедури.

За наслідками перевірки Дисциплінарною комісією встановлено факти вчинення ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, що виразились в неналежному виконанні нею службових обов`язків, вину державного службовця доведено в повному обсязі та підтверджено фактичними обставинами справи та матеріалами дисциплінарного провадження, отже ДПС України - як суб`єктом призначення правомірно прийнято наказ від 21.12.2022 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Зауважують, що судом першої інстанції застосовано норми Закону України «Про державну службу», Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039, зміст яких не відповідає нормам чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства.

Звертають увагу на не застосування судом першої інстанції правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.12.2018 у справі № 810/1224/17 у подібних правовідносинах.

При цьому, вважають недоречним посилання суду першої інстанції на рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/5207/22 за позовом начальника ГУ ДПС ОСОБА_2 до ДПС України, як на обставину що підтверджує невизначеність в організації роботи Дисциплінарної комісії ДПС України.

В спростування висновку суду першої інстанції щодо порушення процедури вивільнення позивача, вказують, що наказом в.о. голови ДПС України № 443 делеговано керівникам (або особам, які виконують їх обов`язки) територіальних органів ДПС повноваження щодо здійснення заходів із забезпечення проходження державної служби та дотримання законодавства про працю стосовно: попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення, повідомлення про зміну істотних умов державної служби, а також пропонування у випадках визначених чинним законодавством, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Отже, в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області мав повноваження на видання попередження позивача про наступне звільнення її з посади та пропонування їй рівнозначної посади.

Крім того, зазначають про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме розгляд по суті позовної заяви, яка подана поза межами строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України без наведення поважних підстав такого пропуску.

Вказують, що з наказом від 21.04.2022 позивач була ознайомлена 27.04.2022, шляхом надсилання його електронного примірника на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також за допомогою ІКС «Управління документами», який отримано нею 28.06.2022, що підтверджується скріншотами екрану, що містять відповідну інформацію ІКС «Управління документами».

В свою чергу, наказ ДПС України від 14.12.2022 доведено до відома позивача 19.12.2022, про що свідчить скріншот екрану телефону з повідомленням, що надійшло з номеру, належного ОСОБА_1 та містить фото аркушу із написаною нею 19.12.2022 власноручно заявою, адресованою в.о. начальника Головного управління ДПС у Харківській області Гладченку В.В., з наступним змістом: «Повідомляю, що з наказом ДПС України від 14.12.2022 ознайомлена. Від посади начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції (на період увільнення ОСОБА_3 ) що запропонована у додатку до попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 станом на 19 грудня 2022 року відмовляюсь.».

Отже, строк на оскарження спірних наказів сплив 28.05.2022 та 20.01.2023 відповідно, тоді як ОСОБА_1 звернулась з позовом лише 30.01.2023, отже з пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Міністерство фінансів України (далі - відповідач 3), подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовної вимоги до Міністерства фінансів України відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про безпідставність задоволення судом першої інстанції позову в частині визнання протиправним та скасування погодження Міністерства Фінансів України від 13.12.2022 року № 17030-17-62/29710 «Про погодження звільнення ОСОБА_1 ».

Вказує, що позивач призначається та звільняється з посади ДПС України за попереднім погодженням з Міністерством фінансів України, в порядку встановленому Наказом від 04.05.2018 № 467.

Отже, надання Міністерством фінансів України погодження є однією із стадій, зокрема, звільнення особи з займаної посади, при цьому ним не здійснюється перевірка Центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується ним з питань дотримання законодавства про держану службу.

Вважає, що здійснюючи погодження звільнення ОСОБА_1 , відповідач 3 діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законодавством про державну службу.

Просить врахувати, що у позовній заяві ОСОБА_1 не наводить жодних обґрунтувань та доказів в підтвердження протиправності спірного погодження.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно залучив Міністерство фінансів України в якості співвідповідача, оскільки безпосередньо ним не порушено прав позивача, а також він не є ні роботодавцем, ні суб`єктом призначення її на посаду.

Позивач подала відзиви на апеляційні скарги, в яких, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Кабінет Міністрів України (далі - третя особа) не надав відзиви на апеляційні скарги.

В судовому засіданні представники відповідачів та третьої особи підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Позивач та її представник заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 1996 року обіймала різні посади державної служби в податкових органах України.

Наказом ДПС України від 23.12.2020 № 1482-о та наказом ГУ ДПС у Харківській області від 28.12.2020№ 34-О/ВП ОСОБА_1 призначена на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області.

На підставі наказу ДПС від 10.01.2022 № 9 «Про проведення тематичної перевірки», ГУ ДПС у Харківській області проведено тематичну позапланову виїзну перевірку з основних питань організації роботи, за наслідками якої складено акт від 04.02.2022 № 210/99-00-02-01-01-14 (т. 2 а.с. 103-313).

В акті зазначено про ряд недоліків в роботі управління податкового аудиту, контроль за яким покладено на ОСОБА_1 .

На підставі наказу ДПС від 15.02.2022 №131 «Про порушення дисциплінарного провадження», доручення в. о. Голови ДПС від 15.02.2022 № 29-д(02) до доповідної записки Департаменту забезпечення відомчого контролю від 15.02.2022 № 279/99-00-02-01-01-14 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної податкової служби України проведено дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1 , яка здійснювала керівництво роботою управлінь податкового аудиту.

За результатами розгляду матеріалів дисциплінарної справи, Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не дотримано пункти 1 - 3 та 6 розділу 3 посадової інструкції державного службовця у частині виконання основних посадових обов`язків, а саме: забезпечення виконання повноважень відповідно до встановленого начальником ГУ ДПС у Харківській області розподілу обов`язків, забезпечення реалізації державної податкової політики, організація та координація роботи структурних підрозділів ГУ ДПС у Харківській області, та не забезпечено роботу, спрямування та координацію діяльності управлінь податкового аудиту та контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Харківській області, що призвело до порушень, встановлених тематичною перевіркою, про що зазначено у поданні Дисциплінарної комісії від 12.04.2022 (т. 2 а.с. 325-331).

Наказом ДПС України від 21 квітня 2022 року № 12-дс "Про накладення дисциплінарного стягнення" застосовано до заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1, яка здійснювала керівництво роботою управління податкового аудиту та управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Харківській області, дисциплінарне стягнення у вигляді догани за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пп. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VІІІ (т. 2 а.с. 2-7).

Також, наказом № 85 від 29.08.2022 ГУ ДПС у Харківській області «Про введення в дію Організаційної структури та Штатного розпису Головного управління ДПС у Харківській області», скорочено штатну чисельність державних службовців, в тому числі кількість посад заступників начальника ГУДПС у Харківській області - на 3 штатні одиниці.

24.10.2022 року в.о. начальника управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу ГУ ДПС у Харківській області доповідною запискою № 278/20-40-11-22 від 24.10.2022 на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області з питання встановлення наявності у заступників начальника ГУ ДПС у Харківській області переважного права на залишення на роботі в ГУ ДПС по суті питання доповіла, що при скороченні чисельності та штату працівників переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Зазначила що згідно із затвердженим штатним розкладом передбачено лише дві посади заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, в той час на такі посади є три претенденти які займають посади заступників начальника ГУ ДПС у Харківській області: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Довела до відома в.о. начальника ГУ ДПС інформацію щодо рівня кваліфікації та продуктивності праці та надала як додаток такий аналіз кваліфікації та продуктивності праці в табличному вигляді в якому зазначила загальні біографічні дані всіх трьох заступників начальників ГУ ДПС у Харківській області (т.1 а.с. 74-78).

Листом ГУ ДПС у Харківській області від 25.10.2022 за підписом в.о. ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1 повідомлено, про направлення їй оригіналу попередження про наступне її звільнення з посади державної служби заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області та надано таблицю з переліком вакантних посад державної служби в ГУ ДПС у Харківській області, з пропозицією підписати таке попередження та обрати посаду для переведення відповідно до її професійної підготовки та професійних компетенції, після чого повернути оригінал аркуша попередження на адресу ГУ ДПС (т. 1 а.с. 40-41).

22.11.2022 ДПС України направило Міністерству фінансів України лист з проханням надати погодження на звільнення ОСОБА_1 з займаної посади відповідно до чинного законодавства (т. 1 а.с. 34).

13.12.2022 Міністр фінансів України погодив звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області за умови дотримання вимог законодавства про державну службу (т. 1 а.с. 33).

Наказом ДПС України від 14.12.2022 № 1849-о припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» (т. 1 а.с. 32).

Наказом ГУ ДПС у Харківській області від 19.12.2022 № 677-О/ВС оголошено наказ ДПС України від 14.12.2022 № 1849-о, припинено державну службу та звільнено першим робочим днем після закінчення відпустки 02.01.2023 ОСОБА_1 , заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області (т. 1 а.с. 18-19).

Позивач вважаючи накази та погодження протиправними та необґрунтованими, звернулась з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні накази та погодження прийняті відповідачами не в межах повноважень та не в спосіб, встановлений чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VІІІ, у редакції чинній станом на момент виникнення правовідносин).

Щодо наказу ДПС України від 21 квітня 2022 року № 12-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону № 889-VІІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 Закону № 889-VІІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.(п.5)

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

За змістом ст. 69 Закону №889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

За правилами ч. 1 ст. 73 Закону №889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Частиною 2 ст. 73 Закону №889-VIII обумовлено, що дисциплінарна справа повинна містити: 1) дату і місце її формування; 2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження; 3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; 4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; 6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень; 7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; 8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); 9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; 13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Приписами ст. 74 Закону № 889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1039 (далі - Порядок №1039, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із п. 2 Порядку №1039 процедура здійснення дисциплінарного провадження передбачає: прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; формування дисциплінарної комісії та її склад; визначення повноважень дисциплінарної комісії; визначення основних засад роботи дисциплінарної комісії; формування дисциплінарної справи; прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Відповідно до п. 3 Порядку №1039 рішення про порушення дисциплінарного провадження приймає: 1) міністр - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; 2) суб`єкт призначення - стосовно інших державних службовців: Кабінет Міністрів України - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А"; голова місцевої держадміністрації - щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" та здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах; керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - щодо інших державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В".

Пунктом 13 Порядку №1039 передбачено, що комісія, дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання здійснення дисциплінарних проваджень, і цим Порядком.

Згідно із п. 24 Порядку №1039 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Пунктом 33 Порядку №1039 визначено, що комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Судом встановлено, що наказом ДПС України від 15.02.2022 №131 порушено дисциплінарне провадження відносно заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 142), за наслідками якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону № 889-VIII (невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень) та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

В якості доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відповідачі посилаються на акт від 04.02.2022 № 210/99-00-02-01-01-14, складений за наслідками тематичної перевірки та інші документи, складені на його підставі, а саме доповідні записки від 15.02.2022 та від 17.02.2022, доручення від 15.02.2022.

За висновками акту перевірки від 04.02.22 податковим органом зазначено, що:

ОСОБА_1 не забезпечила належний контроль, що призвело до недотримання працівниками управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області вимог підпункту 2.3.1 пункту 2.1 розділу 2 Рекомендованого порядку взаємодії підрозділів ДПС з метою оперативного реагування, подолання та контролю податкових ризиків з ПДВ, затвердженого наказом ДФС від 28.07.2015 № 543 (зі змінами), у частині направлення протягом 5-ти робочих днів запитів до податкових органів, щодо надання інформації стосовно відпрацювання контрагентів - «постачальників» вигодонабувачів після отримання ймовірних схем ухилення від оподаткування; у частині направлення протягом 5-ти робочих днів запитів вигодонабувачам про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) після отримання ймовірних схем ухилення від оподаткування.

-вибірковим аналізом матеріалів перевірок встановлено факти недотримання вимог Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДПС від 25.02.2021 № 244, у частині відсутності у додатку 3 до актів перевірок інформації щодо відпрацювання ризиків, зокрема, на підставі яких платника податків включено до плану-графіка; недотримання Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДПС від 04.09.2020 № 470 (далі - Методичні рекомендації № 470), у частині внесення до процесу «Паспорт перевірки» підсистеми «Податковий аудит» ITC «Податковий блок» документів.

- встановлено недотримання вимог пункту 2.1.6 та пункту 2.6 розділу II Методичних рекомендацій № 470 у частині відсутності у Паспорті перевірки сканованих копій доповідних записок, які стали підставою для організації документальних позапланових перевірок платників податків, які мають стан 3 (прийнято рішення про припинення), 28 (триває процедура припинення (направлено заперечення) та розрахункові ризики несплати податку на прибуток та ПДВ від недосягнення середнього рівня сплати податку по галузі, та наказів на перенесення термінів проведення перевірок, за якими вилучено документи.

- встановлено випадки недотримання управлінням податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області вимог пунктів 7-9 розділу II та пункту 1 розділу III Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, у частині прийняття нового податкового повідомлення-рішення протягом 3-х робочих днів з дня, що настає за днем отримання контролюючим органом рішення про скасування раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення;

- з доведених ДПС 20 СГ, які мають ризики заниження обсягів реалізації підакцизних товарів кінцевим споживачам у розмірі 52 244,8 тис. грн. не відпрацьованими ГУ ДПС у Харківській області залишаються 13 СГ на суму розбіжностей 26 205,7 тис. грн, частину з яких включено до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2022 рік.

- встановлено випадки не складання протоколів про адміністративні правопорушення;

- не відпрацювання управлінням податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області схемного податкового кредиту під час проведення протягом жовтня - листопада 2021 року документальної планової перевірки ТОВ «Фабрика морозива Хладопром» (акт від 07.12.2021), незважаючи на направлення ДПС листами від 21.04.2021 та від 23.07.2021 на адресу ГУ ДПС у Харківській області інформації про можливі ризики ухилення від оподаткування ПДВ підприємствами, з яких був здійснений виділ, за типовою схемою.

- ГУ ДПС у Харківській області здійснює видачу марок акцизного податку для маркування тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з порушенням вимог пункту 226.13 статі 226 Податкового кодексу України та наказу № 102. Так, ГУ ДПС у Харківській області здійснює поверхневий та недостатній контроль за цільовим використанням марок акцизного податку для маркування тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та надходженням акцизного податку з вироблених та реалізованих тютюнових виробів.

- встановлено платників, які здійснюють виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження- розвантаження, зберігання, реалізацію пального, але за якими станом на дату перевірки відсутня інформація щодо реєстрації витратомірів/рівнемірів- лічильників рівня пального в Єдиному реєстрі витратомірів та рівнемірів- лічильників.

- встановлено суб`єктів господарювання, до яких не застосовано штрафні санкції за порушення вимог статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (зі змінами) у розмірі 17 тис. грн за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

- встановлено, що станом на 01.01.2022 обліковувалися незастосовані штрафні санкції за порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних у ЄРПН по 96 платниках на загальну суму 745,7 тис. гривень.

- не застосовано умовно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань з податків (зборів) відповідно до пункту 124.1 статті 124 Кодексу за платежами за кодами 14040000 та 14021900 на загальну суму 14,8 тис. гривень.

За результатами проведеної перевірки та аналізу наявної інформації відповідачами встановлено, що причинами й умовами, що призвели до незабезпечення належного контролю, координації та спрямування діяльності управлінь податкового аудиту, контролю за підакцизними товарами та порушення вимог статті 8 Закону № 889-VIII є незабезпечення ОСОБА_6 належної організації роботи структурного підрозділу та ефективного контролю підлеглих, що призвело до негативних наслідків, зокрема у частині відсутності контролю за дотриманням працівниками управлінь податкового аудиту та контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Харківській області вимог податкового законодавства та внутрішніх розпорядчих документів при здійсненні заходів.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, вказані вище докази достеменно не підтверджують вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який виразився у неналежному виконанні нею посадових обов`язків, оскільки не містять відомостей щодо періоду, в якому встановлені порушення, викладені в акті. При цьому, тематична перевірка проводилась відносно роботи ГУ ДПС у Харківській області, а не конкретних осіб.

Також колегія суддів зазначає, що виявивши факти порушень в роботі ГУ ДПС, Дисциплінарна комісія у поданні виклала загальні формулювання щодо допущених порушень з боку позивачки, не навівши жодних фактичних обставин невиконання або несумлінного виконання позивачкою своїх посадових обов`язків та не пославшись на положення нормативно-правових чи організаційно-розпорядчих документів, якими такі обов`язки передбачені.

Здійснення заступником начальника ГУ ДПС загального керівництва діяльністю ГУ ДПС, несення персональної відповідальності за організацію та результати його діяльності, організація і забезпечення ним виконання в ГУ ДПС Конституції та законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну та інших міністерств з питань, що належать до компетенції ДПС, наказів ДПС та ГУ ДПС, доручень Голови ДПС, судових рішень тощо не може виходити за межі його компетенції і повноважень.

Колегія суддів зазначає, що позивач під час дисциплінарного провадження надавала письмові пояснення від 17.02.2022, в яких заперечувала вчинення дисциплінарного проступку та просила роз`яснити який саме проступок ставиться їй у провину , коли саме його вчинено , а також за яким конкретним фактом щодо неї ініційоване дисциплінарне провадження. (т.2 а.с.38-40)

Подання Дисциплінарної комісії містить посилання на усні пояснення ОСОБА_7 від 11.04.2022, та в ньому не зазначено про письмові пояснення.

Водночас, у вказаних документах не розкрито змісту відповідних пояснень та не надано їм жодної оцінки (відсутні мотиви врахування пояснень чи їх відхилення), що свідчить про ненадання відповідачем змістовної відповіді на доводи позивачки та суттєве порушення процедури дисциплінарного провадження в частині встановлення вини державного службовця.

Крім того, ні в поданні Дисциплінарної комісії, ні в наказі ДПС України про накладення дисциплінарного стягнення не наведено обґрунтованих мотивів кваліфікації вчинених позивачкою дій (бездіяльності), як неналежне виконання службових обов`язків, що суперечить інтересам і принципам державної служби, компрометує звання державного службовця, шкодить репутації державного службовця та авторитету державного органу.

Натомість, під час дисциплінарного провадження, відповідач 2 врахував лише результати тематичної перевірки, тоді як інших заходів з метою перевірки якості роботи позивача ним не вчинено.

Колегія суддів зазначає, що дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок довести вчинення працівником дисциплінарного проступку.

У постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №401/2161/16-а, зазначено, що для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні службових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: КЗпП України, Законом України " Про державну службу" , правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

У постанові від 04 квітня 2018 року у справі №821/935/16 Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Проте, відповідачами не доведено належними доказами фактів вчинення позивачкою дисциплінарного проступку.

Водночас, судовим розглядом встановлено та визнається відповідачами, що за результатами щорічного оцінювання роботи за 2021 рік на посаді заступника керівника ГУ ДПС ОСОБА_7 отримала оцінку "відмінно", про що свідчать результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії Б або В, які затверджені Державною податковою службою України (т. 2 а.с. 32-37). Така оцінка ефективності свідчить про виконання з боку ОСОБА_1 поставлених керівництвом завдань та є результатом виконання своїх службових обов`язків в повному обсязі.

Результати оцінювання позивача, як якості виконання її безпосередніх обов`язків на такій посаді, не скасовувались (не відзивались) та будь-яким іншим порядком під сумнів не ставились. Таким чином, виконання службових обов`язків позивачем та оцінку ефективності її роботи і виконання службових обов`язків на займаній посаді відповідач визначив у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції слушно зауважив, що ДПС України застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання та порушення вимог посадової інструкції, за період діяльності держслужбовця, який вже оцінювався, повинен встановити що таке невиконання з її боку посадових обов`язків за певний період діяльності призвело до викривлення показників в діяльності такого державного службовця (і як наслідок роботи всього такого державного органу).

Тільки в такому випадку можна посилатися на негативні наслідки, які настали за невиконання або неналежне виконання службових обов`язків за певний період діяльності, зокрема заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_1, та переглядати показники роботи підпорядкованих їй управлінь за попередні періоди їх роботи. Проте таких доказів відповідачами до суду не надано.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачами не доведено факту вчинення позивачкою дисциплінарного проступку та її вини у виявлених порушеннях та, як наслідок, безпідставного притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Доводи апелянтів щодо невірного застосування судом першої інстанції норм Закону України «Про державну службу», Порядку №1039, які не діяли на час виникнення спірних правовідносин, помилкове врахування рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/5207/22 колегія суддів вважає такими, що не є достатніми підставами для скасування судового рішення, оскільки вказані порушення не призвели до неправильного вирішення спору. Також колегія суддів зазначає, що невірно процитовані судом норми законодавства, можуть свідчити про описку, яка може бути виправлена у встановлений законодавством спосіб.

Посилання скаржників на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11.12.2018 у справі № 810/1224/17 колегія суддів відхиляє, оскільки правовідносини у цій справі не є тотожними справі, що розглядається.

Так, у справі № 810/1224/17 відповідачем доведено належними доказами обставини, які свідчили про неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, а відтак про наявність підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани. Водночас у справі, що розглядається таких доказів відповідачами не надано і судом не встановлено.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про незаконність наказу ДПС України від 21.04.2022 № 12-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення» та наявність підстав для його скасування.

Водночас аргументи апеляційних скарг в цій частині зводяться до переоцінки доказів і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Щодо наказів ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » та ГУ ДПС у Харківській області від 19 грудня 2022 року № 677-О/ВС «Про оголошення наказу ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Пунктом 4 ч. 1 ст. 83 Закону №889-VIII визначено, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення.

Згідно п.1 частин 1-5 ст. 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.

Судом встановлено і не заперечується відповідачами, що позивач обіймала посаду заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області, яка є посадою номенклатури Державної податкової служби України, що підтверджується Порядком призначення, переведення, покладання виконання обов`язків та звільнення з посад працівників номенклатури Голови ДПС, затвердженого наказом ДПС України від 09.12.2020 № 704 (далі - Порядок № 704, т. 3 а.с. 85-94).

Отже, роботодавцем і суб`єктом призначення ОСОБА_1 на посаду є саме ДПС України, яка наділена повноваженнями на прийняття рішень під час проходження нею державної служби.

25.10.2022 в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області В. Гладченко, який не є суб`єктом призначення направлено позивачу попередження про наступне звільнення з посади державної служби заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області з підстави скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення численності або штату державних службовців.

Одночасно запропоновано обрати посаду для переведення відповідно до її професійної підготовки та професійних компетенції з тих, що зазначені у таблиці з переліком вакантних посад державної служби в ГУ ДПС у Харківській області.

Відповідачі 1,2 як в суді першої, так і апеляційної інстанції зазначали про наявність повноважень в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області В. Гладченко вчиняти вищезазначені дії, з посиланням на наказ ДПС України від 12.07.2022 № 443 «Про делегування повноважень з питань управління персоналом».

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону №889-VIII керівник державної служби має право делегувати окремі повноваження, визначені частиною другою цієї статті, керівникам самостійних структурних підрозділів апарату та територіальних органів чи відокремлених підрозділів центрального органу виконавчої влади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок делегування окремих повноважень керівника державної служби в центральному органі виконавчої влади затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1041 (далі - Порядок № 1041).

Згідно п. 3 Порядку № 1041 обсяг делегованих повноважень визначається наказом/ розпорядженням керівника державної служби.

До окремих повноважень керівника державної служби, які можуть бути делеговані, належать, зокрема, попередження державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", про звільнення та повідомлення таким державним службовцям про зміну істотних умов державної служби.

Делегування повноважень може бути безстроковим або строковим.

Пунктом 4 Порядку № 1041 передбачено, що делегування повноважень здійснюється на підставі наказу/розпорядження керівника державної служби, в якому зазначаються:

прізвище, ім`я та повне найменування посади, яку обіймає особа, якій делегуються повноваження;

обсяг делегованих повноважень із визначеним переліком питань з управління персоналом та переліком структурних підрозділів, працівників (у разі потреби) апарату центрального органу виконавчої влади та його територіального органу чи відокремленого підрозділу центрального органу виконавчої влади, на яких поширюється дія делегованих повноважень;

строк делегування повноважень (у разі потреби).

Наказом ДПС України від 12.07.2022 № 443 «Про делегування повноважень з питань управління персоналом» наказано делегувати керівникам (або особам, які виконують їх обов`язки) територіальних органів ДПС повноваження щодо здійснення заходів із забезпечення проходження державної служби та отримання законодавства про працю стосовно:

попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення та повідомлення про зміну істотних умов державної служби, а також пропонування у випадках, визначених чинним законодавством іншої рівнозначної посади державної служби, або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю;

підписання наказів про відбуття у відпуску керівника територіального органу ДПС, надання заступникам керівника територіального органу ДПС відпусток та відкликання їх зі щорічної основної та додаткової відпустки (т. 1 а.с. 102).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо оцінки повноважень особи, яка видала позивачу попередження про звільнення та наказу від 12.07.2022 № 443, як такого, що не відповідає вимогам, встановленим Порядком № 1041, оскільки наказ не містить прізвище, ім`я та повне найменування посади, яку обіймає особа, якій делегуються повноваження.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що повноваження, визначені наказом від 12.07.2022 в частині попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення та повідомлення про зміну істотних умов державної служби, а також пропонування у випадках, визначених чинним законодавством іншої рівнозначної посади державної служби, або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю делеговані ДПС України саме в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області Гладченко В.

З урахуванням наведеного, дії в.о. начальника ГУ ДПС у Харківській області Гладченка В.В. щодо попередження позивача про наступне звільнення та пропонування їй інших посад вчинені за відсутності відповідних повноважень.

Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, Порядком № 1041 встановлений вичерпний перелік повноважень, які можуть бути делеговані керівником державної служби керівникам його територіальних органів, серед яких відсутні такі повноваження як пропонування у випадках, визначених чинним законодавством іншої рівнозначної посади державної служби, або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Таким чином, обов`язок щодо пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей покладений безпосередньо на суб`єкта призначення такого службовця на посаду, в даному випадку на ДПС України.

Разом з тим, ДПС України не було запропоновано ОСОБА_1 жодної з наявних вакантних посад, які вона могла би обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Тобто, відповідач 1, приймаючи рішення про звільнення позивача, обрав найбільш несприятливі наслідки для неї, хоча мав можливість сприяти реалізації її права на переведення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення відповідачами процедури звільнення ОСОБА_1 , а тому наказ ДПС України від 14.12.2022 № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » правомірно визнано протиправним та скасовано судом.

Враховуючи, що наказ ГУ ДПС у Харківській області від 19.12.2022 № 677-О/ВС «Про оголошення наказу ДПС України від 14 грудня 2022 року № 1849-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » прийнятий на підставі наказу ДПС України від 14.12.2022, визнаного за наслідками судового розгляду протиправним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для його скасування.

Щодо погодження Міністра Фінансів України від 13.12.2022 № 17030-17-62/29710 «Про погодження звільнення ОСОБА_1 ».

За умовами пункту 1 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); добросовісно (пункт 5).

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є: верховенство права (пункт 1); змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4).

За визначенням, наведеним у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, виходячи із основних завдань та принципів, визначених нормами КАС України, вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин насамперед спрямоване на ефективний захист прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Водночас, дотримання принципу верховенства права полягає в тому, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Тому саме на адміністративні суди покладено обов`язок офіційного з`ясування усіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, що і забезпечує ефективність такого захисту.

Стосовно доводів апеляційної скарги Міністерства фінансів України щодо правомірності прийнятого ним погодження та не порушення прав ОСОБА_1 , оскільки це є лише однією із стадій, звільнення особи з займаної посади, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністр погоджує призначення на посади та звільнення з посад керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується ним.

Наказом Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 467 затверджено Порядок погодження Міністром фінансів України призначення на посади та звільнення з посад керівників і заступників керівників самостійних структурних підрозділів апаратів центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Порядок № 467).

Згідно пунктів 9, 10 Порядку № 467 у разі внесення керівником ЦОВВ подання щодо погодження звільнення з посади керівника або заступника керівника самостійного структурного підрозділу апарату ЦОВВ на ім`я Міністра фінансів України у поданні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи, що звільняється, назва займаної посади, правові підстави звільнення та за потреби обґрунтовуються причини неможливості перебування особи на займаній посаді. До подання додається копія заяви особи про звільнення. Матеріали службового розслідування, медична довідка, інші документи, що безпосередньо стосуються справи, додаються до подання за потреби. За результатами опрацювання документів служба управління персоналом Мінфіну готує відповідні пропозиції (у формі проекту листа), які подаються Міністру фінансів України.

З урахуванням рішення Міністра фінансів України щодо погодження призначення на посаду чи звільнення з посади особи керівник відповідного ЦОВВ видає наказ, у якому зазначається дата початку роботи на відповідній посаді або дата припинення роботи.

Отже, прийняттю ДПС України наказу про звільнення позивача з посади заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області передує отримання від Міністра фінансів України погодження на таке звільнення.

Таким чином, аналізуючи наведені норми закону у взаємозв`язку з оцінюванням алгоритму проведення самої процедури звільнення з посади , погодження на звільнення за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, оскільки безпосередньо породжує правові наслідки для позивача, а саме звільнення з посади.

Колегія суддів зазначає, що погодження Міністра фінансів України містить владний припис, що виданий ним на виконання владно-управлінських функцій, визначених п. 7 ч.2 ст. 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та пункту 10 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, який стосується прав та інтересів позивача та дія якого вичерпується його виконанням. Тому, погодження на звільнення є рішенням (актом індивідуальної дії) суб`єкта владних повноважень, у розумінні п.19 ч. 1 ст. 4 КАС України, оскільки видано на виконання владних управлінських функцій, містить владний (обов`язковий) припис щодо конкретної особи (працівника ), має строк та її дія вичерпується виконанням.

Судом встановлено, що 13.12.2022 Міністр фінансів України надав ДПС України погодження на звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області за умови дотримання вимог законодавства про державну службу.

В свою чергу, на підставі зазначеного погодження, ДПС України прийняло наказ від 14.12.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області.

Погодження на звільнення не може бути оскаржено окремо, так як надання оцінки виявленим порушенням належить органу, що безпосередньо вирішує питання про звільнення з посади особи.

Оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку із звільненням позивача, погодження на яке надано Міністром фінансів України у процедурі здійснення публічно-владних управлінських функцій і таке погодження стосується прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача, тому такі правовідносини мають характер юридичного спору, що підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, Міністр фінансів України, під час видання погодження від 13.12.2022 здійснював публічно-владні управлінські функції і таке погодження є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, яке стосується прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача.

Враховуючи, що ДПС України порушено процедуру звільнення позивача з займаної посади, вірним є висновок суду першої інстанції про скасування погодження Міністра фінансів України від 13.12.2022, на підставі якого відповідачем 1 прийнято наказ від 14.12.2022.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом першої інстанції встановлено, що фактичне звільнення позивача з посади заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області на підставі наказів ДПС України від 14.12.2022 та ГУ ДПС у Харківській області від 19.12.2022 відбулося 02.01.2023.

Зважаючи на встановлення судом протиправності вищенаведених наказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області з наступного робочого дня, тобто з 03.01.2023.

Щодо середнього заробітку за час вимушено прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ч. 2 статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, період вимушеного прогулу позивача складає 152 робочі дні, що обраховується починаючи з наступного дня після звільнення (03.01.2023) до прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді (03.08.2023).

Згідно довідки ГУ ДПС у Харківській області від 08.02.2023, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 1 612,44 грн. (т. 1 а.с. 175).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 245 090,88 грн. (1 612,44 грн. х 152 р.дн.).

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апеляційних скарг ДПС України та ГУ ДПС у Харківській області про пропуск позивачем строків звернення до суду.

Згідно частин 1, 2, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Слід звернути увагу, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушення її прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 18.02.2022 у справі № 380/893/20, від 25.07.2022 у справі № 120/14148/21-а.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 30.01.2023 звернулась до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів від 21.04.2022, від 14.12.2022 та від 19.12.2022.

До позовної заяви ОСОБА_1 додала клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому наполягала на тому, що спірні накази не отримувала, про існування наказів від 14.12.2022 та від 19.12.2022 дізналась лише в перший день виходу на роботу з відпустки - 02.01.2023, а про наказ від 21.04.2022 - 27.01.2023, в день отримання відповіді на адвокатський запит та в межах місячного строку звернулась до суду.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача та вважав строк звернення до суду таким, що не пропущений.

Відповідачі 1, 2 посилаються на те, що з наказом від 21.04.2022 позивач ознайомлена 27.04.2022 шляхом надсилання його електронного примірника на адресу її електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 та за допомогою ІКС «Управління документами», який отримано нею 28.06.2022.

Також , за твердженням відповідача наказ ДПС України від 14.12.2022 доведено до відома позивача 19.12.2022, в підтвердження чого надано скріншот з екрану телефону з повідомленням, що надійшло з номеру, належного ОСОБА_1 та містить фото аркушу із написаною нею 19.12.2022 власноручно заявою, адресованою в.о. начальника Головного управління ДПС у Харківській області Гладченку В.В., з наступним змістом: «Повідомляю, що з наказом ДПС України від 14.12.2022 ознайомлена. Від посади начальника управління з питань запобігання та виявлення корупції (на період увільнення ОСОБА_3 ) що запропонована у додатку до попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 станом на 19 грудня 2022 року відмовляюсь.».

Отже, на думку апелянтів строк на оскарження спірних наказів сплив 28.05.2022 та 20.01.2023 відповідно, тоді як ОСОБА_1 звернулась з позовом лише 30.01.2023, отже з пропуском строків звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9-1 Закону 889-VІІІ доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Згідно ч. 4 ст. 9-1 Закону 889-VІІІ інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.

З аналізу наведених положень вбачається, що ознайомлення державного службовця з документами, зокрема, з наказами, можливе за допомогою поштового зв`язку на адресу місця проживання або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними, та фіксується протоколом.

Лише за умови дотримання суб`єктом владних повноважень такої процедури, державний службовець вважається ознайомленим, зокрема, з наказами.

Щодо наказу від 21.04.2022.

За твердженнями ГУ ДПС у Харківській області наказ ДПС України від 21.04.2022 направлений позивачу на відому їм електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 101) та за допомогою ІКС «Управління документами».

Разом з тим, доказів належності вказаної вище електронної адреси позивачу, відповідачами ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано, в особовій справі також не містяться відомості про цю адресу позивача.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, відповідач 2 зазначив, що офіційною скринькою ГУ ДПС у Харківській області є ІНФОРМАЦІЯ_2 та її робота поновлена лише з 01.09.2022.

Натомість, поштова кореспонденція направлена відповідачем з іншої електронної адреси, яка не є офіційною.

Колегія суддів зазначає, що доведення до відома ОСОБА_1 наказу від 21.04.2022 шляхом його направлення не з офіційної електронної пошти органу, в якому вона працювала, та не за адресою позивачки, не може вважатись належним його врученням.

Посилання апелянтів на ознайомлення ОСОБА_1 з наказом від 21.04.2022 через ІКС «Управління документами» колегія суддів оцінює критично, оскільки жодних доказів в підтвердження цих обставин матеріали справи не містять.

Також відповідачами не надано доказів складання протоколу про факт доведення до позивача наказу від 21.04.2022.

Отже, надані відповідачем документи не є належними та достатніми доказами, які підтверджують факт отримання та ознайомлення ОСОБА_1 в іншу дату, ніж зазначає позивач.

Щодо наказів від 14.12.2022 та від 19.12.2022.

На підтвердження ознайомлення ОСОБА_1 з наказом ДПС України від 14.12.2022 відповідачі надали скріншот з екрану телефону з повідомленням, що надійшло з номеру, належного, на їх думку, позивачу з фотознімком заяви, написаної власноручно ОСОБА_1 19.12.2022 про ознайомлення з вищенаведеним наказом (т. 3 а.с. 30).

Водночас відповідачами визнається, що станом на 19.12.2022 позивач перебувала у відпустці, наказ про звільнення не був реалізований, та фактичного звільнення позивача не відбулося.

Наказом ГУ ДПС у Харківській області від 19.12.2022 оголошено наказ ДПС України від 14.12.2022 № 1849-о, припинено державну службу та звільнено першим робочим днем після закінчення відпустки 02.01.2023 ОСОБА_1 , заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області

Отже, фактично зазначені вище накази реалізовані 02.01.2023, тобто в перший день виходу її на роботу.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивач після звільнення з посади - 02.01.2023 у місячний термін (30.01.2023) звернулась до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Отже строк звернення до суду має відліковуватись з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Враховуючи, що накази про звільнення з посади не вручались позивачу в належний спосіб, про їх існування ОСОБА_1 дізналась 02.01.2023, а про наказ від 21.04.2022 - лише 27.01.23, належних та достатніх доказів на спростування вказаних обставин відповідачами не надано. вірним є висновок суду першої інстанції щодо дотримання нею строку звернення до суду, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.08.2023 по справі № 520/1970/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 22.12.2023 року