Справа № 160/2222/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 160/2222/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року в адміністративній справі №160/2222/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 28.10.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. а) ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 що належить ОСОБА_1 , а саме:

Локомотивне депо Аткарск

19.06.1985 - 12.11.1985 - виробнича практика помічника машиніста тепловозу (абз. 8 Списку);

ПТУ Свердловпогрузтранс

20.09.1988 - 10.12.1990 - помічник машиніста тепловозу (абз. 8 Списку);

11.12.1990 - 18.06.1996 - машиніст тепловозу (абз. 8 Списку);

04.03.1997 - 31.03.1997 - черговий по станції (абз. 22 Списку);

13.05.1997 - 20.05.1998 - поїзний диспетчер (абз. 17 Списку);

21.05.1998 - 07.10.1998 - складач поїздів (абз. 20 Списку);

08.10.1998 - 04.07.2010 - в.о. поїзного диспетчера (абз. 17 Списку);

16.07.2010 - 29.12.2011 - поїзний диспетчер (абз. 17 Списку);

ВП Вантажно-транспортне управління ТОВ ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ

30.12.2011 - 31.01.2012 - поїзний диспетчер (абз. 17 Списку);

20.02.2012 - 09.11.2015 - помічник машиніста тепловозу (абз. 8 Списку);

Філія Вантажно-транспортне підприємство Павлорградвантажтранс ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля

18.11.2015 - 30.09.2017 - помічник машиніста тепловозу (абз. 8 Списку);

01.10.2017 - 07.05.2021 - машиніст тепловозу (абз. 8 Списку);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. а) ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення відповідно до заяви про призначення пенсії від 25.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.10.2022 №13 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з причин відсутності пільгового стажу роботи. Позивач з такою позицією органу Пенсійного фонду не погодився, що стало підставою для звернення до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року в адміністративній справі №160/2222/23 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №13 від 28.10.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 , зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 : з 19.06.1985 по 12.11.1985, з 20.09.1988 по 10.12.1990, з 11.12.1990 по 18.06.1996, з 04.03.1997 по 31.03.1997, з 13.05.1997 по 20.05.1998, з 21.05.1998 по 07.10.1998, з 08.10.1998 по 04.07.2010, з 16.07.2010 по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.01.2012; з 20.02.2012 по 09.11.2015, з 18.11.2015 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 07.05.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.10.2022 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.10.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне страхування» та відповідними документами.

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким 28.10.2022 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №13 з підстав відсутності у ОСОБА_1 необхідного стажу за вислугу років. Додатково вказано, що страховий стаж заявника становить 37 років 9 місяців 17 днів, необхідний пільговий стаж становить 12 років 6 місяців, пільговий стаж заявника відсутній. За доданими документами до загального страхового стажу зараховано усі періоди. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно наданих документів, оскільки не було надано довідки згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Не погоджуючись з такою позицією пенсійного органу, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно пунктів 2, 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, Законом України №1788-XII передбачені пенсії за віком на пільгових умовах, а також пенсії за вислугу років, при цьому призначаються такі пенсії за наявності трудового стажу.

В свою чергу, відповідно до пункту "а" статті 55 Закону № 1788 (із змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ), право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначався Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній робот.

Згідно Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583, право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, машиністи і помічники машиністів електровозів.

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не врахувало позивачу до стажу роботи на посадах, що передбачені списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №583 періоди роботи з 19.06.1985 по 12.11.1985, з 20.09.1988 по 10.12.1990, з 11.12.1990 по 18.06.1996, з 04.03.1997 по 31.03.1997, з 13.05.1997 по 20.05.1998, з 21.05.1998 по 07.10.1998, з 08.10.1998 по 04.07.2010, з 16.07.2010 по 29.12.2011, з 30.12.2011 по 31.01.2012, з 20.02.2012 по 09.11.2015, з 18.11.2015 по 30.09.2017, з 01.10.2017 по 07.05.2021.

Встановолено, що позивач 19.06.1985 прийнятий на виробничу практику помічником машиніста тепловозу на підставі наказу №30 від 24.06.1985 (запис №1);

- 12.11.1985 звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики на підставі наказу №57 від 14.11.1985 (запис №2);

- 01.02.1983 зарахований на навчання до Саратовського технікуму залізничного транспорту на підставі наказу №23 від 01.02.1983 (запис №3);

- 01.07.1986 відрахований у зв`язку з закінченням навчання на підставі наказу №131 від 27.06.1986 (запис №4);

- з 13.07.1986 по 26.05.1988 служба в рядах Радянської Армії на підставі військового квитка серії НП №7998213 (записи №№5-6);

- 01.08.1988 прийнятий до ПТУ «Свердловпогрузтранс» дублером помічника машиніста тепловоза на підставі наказу №35к від 01.08.1988 (запис №7);

- 20.09.1988 переведений помічником машиніста тепловоза на підставі акту випробування (запис №8);

- 11.12.1990 переведений машиністом тепловоза на підставі наказу №60 від 10.12.1990 (запис №9);

- 19.06.1996 переведений слюсарем-ремонтником 5 розряду на підставі наказу №27 від 18.06.1996 (запис №10);

- 01.02.1997 переведений дублером чергового по станції Центральний парк на підставі наказу №6к від 03.02.1997 (запис №11);

- 04.03.1997 переведений черговим по станції Центральний парк на підставі наказу №10к від 03.03.1997 (запис №12);

- 31.03.1997 переведений дублером диспетчера потягів на підставі наказу №15к від 01.04.1997 (запис №13);

- 13.05.1997 переведений диспетчером потягів на підставі наказу №22 від 12.05.1997 (запис №14);

- 21.05.1998 переведений упорядником потягів 4 розряду на підставі наказу 31к від 21.05.1998 (запис №15);

- 08.10.1998 призначений диспетчером потягів на підставі наказу №60 від 05.10.1998 (запис №16);

- 05.07.2010 переведений дублером диспетчера потягів на підставі наказу №202к від 05.07.2010 (запис №21);

- 16.07.2010 переведений диспетчером потягів на підставі наказу №218к від 16.07.2010 (запис №22);

- 29.12.2011 звільнений за п. 5 ст. 36 КЗпП України по переводу на підставі наказу №349к від 29.12.2011 (запис №23);

- 30.12.2011 прийнятий до ВП «Вантажно-транспортне управління» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» по переводу диспетчером потягів на підставі наказу №11к від 30.12.2011 (запис №24);

- 01.02.2012 переведений дублером помічника машиніста тепловоза на підставі наказу №35 від 01.02.2012 (запис №25);

- 20.02.2012 переведений помічником машиніста тепловоза на підставі наказу №58 від 20.02.2012 (запис №26);

- 09.11.2015 звільнений по переводу на підставі наказу №218-к від 09.11.2015 (запис №26);

- 18.11.2015 прийнятий до Філії «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс» ПАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» помічником машиніста тепловоза за переведенням з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на підставі розпорядження №416-к від 16.11.2015 (запис №28);

- 01.10.2017 переведений машиністом тепловоза депо ст. Степова на підставі наказу №412-к від 02.10.2017 (запис №30);

- 07.05.2021 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням на підставі наказу №215к від 07.05.2021 (запис №31).

Отже, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років підтверджується насамперед відповідними записами у її трудовій книжці. Відповідні записи у трудовій книжці позивача здійснені у чіткій послідовності без помилок та підчисток, у судовому порядку недійсними не визнавались.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Встановлено, що зазначені періоди роботи позивача та їх пільговий характер підтверджені довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема й права на отримання пенсії на підстав п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: №61-с від 11.08.2022, №62-с від 11.08.2022, №63-с від 11.08.2022, №100 від 16.09.2022, №101 від 16.09.2022, №101/1 від 16.09.2022.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про задоволення частково позовних вимог позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року в адміністративній справі №160/2222/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов