Справа № 160/22655/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду та відповіді на його рапорт;
- зобов`язати відповідача видати наказ на його госпіталізацію для подальшого лікування в медичних закладах.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач є військовослужбовцем, якого було зараховано 18.03.2023 року до списків особового складу в 15 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15.03.2023 року № 359-ОС. Через погіршення стану здоров`я позивач 01.08.2023 року, надіслав поштовим зв`язком рапорт у ВЧ НОМЕР_2 , з проханням надати йому відпустку на строк, необхідний для подальшого лікування у ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просив після закінчення лікування направити його для подальшого проходження служби в частині забезпечення або до військовому комісаріату, установи, організації, навчального закладу за місцем свого проживання. Однак, згідно із відповіддю від 08.08.2023 р. №5 ВЧ НОМЕР_2 під час розкриття пакування рапорту, виявлено відсутність позивача ідентифікаційного коду, та повернуто йому рапорт без розгляду. Позивач зазначає, що згідно із описом вкладення, який додавався в одному примірнику до рапорту зазначено, що в найменуванні предметів під номером 3 знаходився його ідентифікаційний код, а при прийманні листа працівник зв`язку звіряють вкладення з описом ф.107, а також перевіряють відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року заява була залишена без руху через невідповідність приписам ст.160 КАС України.
На виконання ухвали суду, 26.09.2023 року позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, а саме: надано позовну заяву замість заяви.
Ухвалою суду від 29.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону №224-OC від 14.05.2023 року солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги першої групи мінометів вогневого відділення другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування, з 15.05.2023 року.
01.08.2023 року позивач засобами поштового зв`язку направив начальнику НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України рапорт, в якому просив:
- надати йому відпустку для лікування (за станом здоров`я) на строк необхідний для подальшого лікування у Дніпровському військовому госпіталі або іншому медичному госпіталі;
- після закінчення лікування направити для подальшого проходження служби в частині забезпечення або військового комісаріату, установи, організації, навчального закладу за місцем його проживання.
Додатки: копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, копія витягу з наказу начальника НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, копія консультаційного висновку спеціаліста сімейного лікаря від 19.11.202 р., копія консультаційного висновку спеціаліста від 23.11.2021 p., копія консультаційного висновку спеціаліста від 25.11.2021 р., копія консультаційного висновку спеціаліста від 17.03.2021 p., копія військового квитка.
Вказаний рапорт було отримано відповідачем 08.08.2023 року.
Актом № 5 від 08.08.2023 року складеним та підписаним начальником відділу контролю та документального забезпечення НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України у присутності: начальника діловодства - архіваріуса відділу контролю та документального забезпечення НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, відповідального виконавця відділу контролю та документального забезпечення НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України встановлено, що під час розкриття пакування, надісланого від ОСОБА_2 лист надійшов без частини додатків (3).
Поштовим відправленням від 10.08.2023 року позивачу направлено акт №5 від 08.08.2023 року та повернуто рапорт з додатками від 01.08.2023 року.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Закон України «Про державну прикордонну службу» від 03.04.2003 року № 661-IV (далі Закон № 661-IV) визначає правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження.
Згідно із ст.1 Закону № 661-IV на державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
В силу ст.14 Закону № 661-IV особовий склад Державної прикордонної служби України складається із військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України. Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Уповноважені посадові особи Державної прикордонної служби України попередньо вивчають склад призовників та здійснюють їх добір у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 23.05.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із частиною шостою статті 2 цього Закону одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 р. № 3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Як встановлено судом, позивача призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги першої групи мінометів вогневого відділення другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування з 15.05.2023 року.
Позивач вказуючи на своє право на лікування 01.08.2023 року направив рапорт до відповідача про надання відпустки для лікування.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону № 2011-XII, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення, в редакції, чинній станом на час існування спірних правовідносин).
Згідно із п.180 Положення, військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, зокрема, надаються: відпустка для лікування у зв`язку з хворобою.
Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 р. № 170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція №170).
Відповідно до п.8.1 Інструкції №170, щорічні основні та додаткові відпустки військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) надаються командирами (начальниками) за підпорядкованістю.
Пунктом 8.12 Інструкції № 170, зокрема, визначено, рапорт військовослужбовця, підписаний командиром підрозділу, за підпорядкованістю подається для прийняття рішення командиру військової частини через штаб військової частини.
Згідно із пунктом 8.14 Інструкції № 170, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає обстеженню військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби.
Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 року №124 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України, яка встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами у військових частинах (установах) Збройних Сил України, штабах угруповань військ, (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням (далі - Інструкція № 124).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Пунктом 1 даної Інструкції № 735, визначено, що вона визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.
Підпунктом 6 розділу І Інструкції № 735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.
Пунктом 2 розділу ІІ Інструкції № 735, визначено, що письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.
За змістом п.4 розділу ІІ Інструкції № 735, у зверненні мають бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки, розбірливо, чітко підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати.
Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідним роз`ясненням у термін не пізніше ніж через десять днів з дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 Закону України «Про звернення громадян». Копія такого звернення залишається у провадженні того органу військового управління, військової частини, до якого звернувся громадянин.
Крім того, відповідно до Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджені наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18.06.2015 року у разі відсутності додатків, зазначених у документі, або окремих аркушів, а також за наявності помилок в оформленні документа, що унеможливлює його виконання (відсутність підпису, відбитка печатки, грифу затвердження тощо), документ не реєструється і повертається відправникові із зазначенням причини повернення та повідомляється про повернення документа телефоном. При цьому відправникові може надсилатися письмовий запит, у такому разі на документі робиться відповідна відмітка із зазначенням дати запиту (розмови телефоном), посади та прізвища особи, якій зроблено запит, підпису, розшифрування підпису особи, яка здійснила запит.
Відповідач у відзиві на позовну заяву також вказує на норми п.п.6 п.3 «Організація документообігу та виконання документів» розділу ІІ «Документування управлінської інформації та організація роботи з документами, створеними у паперовій формі» Інструкції з діловодства в Державній прикордонній службі України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.12.2020 р. № 144 з змінами відповідно до наказу АДПСУ від 21.04.2021 №30, відповідно до яких, у разі відсутності додатків, зазначених у документі, або окремих аркушів, а також за наявності помилок в оформленні документа, що унеможливлює його виконання (відсутність підпису, відбитка печатки, грифу затвердження тощо), документ не реєструється і повертається відправникові із зазначенням причини повернення або йому повідомляється про повернення документа телефоном.
Отже, з наведених законодавчих норм вбачається, що повернути рапорт без розгляду відповідач мав право у разі, якщо відсутній додаток унеможливлював розгляд звернення позивача.
Як вже було зазначено вище, актом від 08.08.2023 року №5 року начальником відділу контролю та документального забезпечення в присутності начальника діловодства - архіваріуса відділу контролю та документального забезпечення та відповідального виконавця відділу контролю та документального забезпечення встановлено, що лист позивача надійшов без частини додатків (3).
Судом встановлено, що відповідно до опису вкладення до поштового відправлення під пунктом №3 значилася «копія ідентифікаційного коду».
На переконання суду відсутність вказаного додатку не спричиняє неможливість розгляду поданого позивачем рапорту про надання відпустки на лікування. Жодних доказів на спростування вищезазначеного відповідачем до суду не надано, а матеріали справи не містять.
За таких обставин, суд встановив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту позивача від 01.08.2023 року.
З огляду на встановлену бездіяльність суб`єкта владних повноважень враховуючи, що відповідно до п.4 розділу ІІ Інструкції № 735, копія звернення залишається у провадженні того органу військового управління, військової частини, до якого звернувся громадянин, суд доходить висновку про необхідність зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача від 01.08.2023 року та за результатами його розгляду прийняте рішення відповідно до вимог діючого законодавства.
Щодо позовних вимог позивача щодо зобов`язання відповідача видати наказ на його госпіталізацію для подальшого лікування в медичних закладах, суд зазначає наступне.
У спірних правовідносинах рапорт позивача ще не був розглянутий, що встановлено судом, тобто відповідачем на момент розгляду цієї справи не вирішувались заявлені в рапорті питання, а тому спір між сторонами фактично відсутній.
За таких обставин, позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача видати наказ на його госпіталізацію для подальшого лікування в медичних закладах, спрямована на майбутнє, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства. В порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє, а тому такі вимоги є передчасними.
Отже в задоволеній позовної заяви в цій частині слід - відмовити.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).
За таких обставин, суд вважає за можливе частково задовольнити позовну заяву з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд,
Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 01.08.2023 року.
Зобов`язати 15 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01.08.2023 року та за результатами його розгляду прийняте рішення відповідно до вимог діючого законодавства.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Судовий збір не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма