Справа № 160/13507/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Лінчук С.В.,
за участі: позивача: представника позивача: представника відповідача: представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не прибув ОСОБА_1 Піддубного О.В. Коляди І.С. Шоркіної О.А. Машошиної А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро позовну заяву ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_10 про визнання дій протиправними та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії
та за позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 яка подана представником ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 (позивача за первісним позовом), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_10 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
15.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 15.06.2023 року через систему "Електронний суд" позовна заява ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_10, в якій представник позивача просить суд:
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_2 є донькою загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого сержанта ОСОБА_5 . 05.01.2023 року пунктом 13 рішення Міністерства оборони України оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №1/д, відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого старшого сержанта ОСОБА_5 - її батька, внаслідок травми і поранення, які призвели до смерті, пов`язані із захистом Батьківщини. А саме: за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітня донька загиблого непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні ОСОБА_6 ; за поданими документами про місце реєстрації дочки, неможливо встановити, що вона проживала разом зі своїм батьком, вела з ним спільне господарство і мала взаємну права та обов`язки, а також чи має власну сім`ю. Крім того, в рішенні відповідача, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України, зазначено що підтвердженням того що, повнолітня донька була членом сім`ї загиблого є рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків. Позивач є повнолітньою дочкою загиблого батька, є працездатною (не є особою з інвалідністю) і не перебувала на утриманні ОСОБА_6 відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Встановлення факту що має юридичне значення, а саме встановлення факту спільного проживання разом зі своїм батьком, ведення з ним спільного господарства і наявності між ними взаємних прав та обов`язків необхідне відповідне рішення суду. Встановлення статусу родинних відносин необхідно для подальшого вирішення правового спору, зокрема, стягнення коштів - одноразової допомоги та права на її відшкодування що і стало підставою звернення до суду. Не є спірним, що старший сержант ОСОБА_5 перебував на військовій службі по мобілізації в військовій частині НОМЕР_2 та приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.04.2022 року по 04.07.2022 року, з 09.07.2022 року по 16.08.2022 року про що відповідачем видано довідку № 8707 від 22.09.2022 року. Також не є спірним, що старший сержант ОСОБА_5 під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації ІНФОРМАЦІЯ_2 помер від отриманих травм отриманих пов`язаних із захистом Батьківщини (Витяг з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол № 2131 від 12.10.2022 року, довідка про причину смерті №4276 від 18.08.2022 року). Спірним у даній справі є питання законності отримання членом сім`ї (дочкою) померлого - позивачем ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Для вірного вирішення даного спору, слід встановити коло осіб, які вважаються членами сім`ї військовослужбовців та мають право на отримання грошової допомоги у разі загибелі таких військовослужбовців.
24.07.2023 року Міністерством оборони України до суду подано відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Верховний Суд дотримується сталої позиції, шо визначальним критерієм належності особи до члена сім`ї є Факт спільного проживання, спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків, а кровні зв`язки - вторинні. У свою чергу позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували обставини, що позивач та ОСОБА_5 проживали разом та те що позивач та ОСОБА_5 вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки. Показання свідків, письмові пояснення, оскільки, лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання. ОСОБА_2 у позовній заяві посилається також на те, шо факт реєстрації (проживання) за однією адресою є доказом на підтвердження її права на отримання одноразової грошової допомоги. Але належними та допустимими доказами є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних сім`ї. Факт реєстрації (проживання) за однією адресою ні є головною, ні обов`язковою ознакою наявності сімейних відносин. Оскільки показання свідків не підтверджують ознак, властивих для проживання однією сім`єю. Що стосується виписки з банківського рахунку ОСОБА_2 роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення, тож зазначений документ не може вважатися доказом.
04.10.2023 року від третьої особа - ІНФОРМАЦІЯ_10 до суду подані пояснення на позовну заяву ОСОБА_2 , в яких висловлено правову позицію щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Аргументи даних пояснень зводяться до наступного. Законодавство не визначає вичерпного переліку членів сім`ї, а передбачає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права і обов`язки. Так, згідно витягу з протоколу комісії оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №1/1 від 05.01.2023 року констатовано про неможливість встановити чи є повнолітня дочка загиблою особою, яка перебувала на утриманні ОСОБА_5 . За поданими документами про місце реєстрації дочки неможливо встановити, що вона проживала зі своїм батьком, вела з ним спільне господарство і мала взаємні права та обов`язки, а також чи має власну сім`ю.
11.10.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 10.10.2023 року через систему «Електронний суд» позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 яка подана представником ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 (позивача за первісним позовом), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_10, в якій представник третьої особи з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 24.10.2023 року (зареєстровано судом 24.10.2023 року) просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, що полягає у не визнанні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ; не прийнятті рішення про призначення та виплату ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , під час виконання ним обов`язків військової служби, в розмірі 15 000 000,00 грн.;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , як члена сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю (смертю) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , під час виконання ним обов`язків військової служби, в розмірі 15 000 000,00 (п`ятнадцять мільйонів) гривень.
В обґрунтування позову зазначено наступне. Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії Російської Федерації загинув чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , 1969 року народження, з яким остання проживала без реєстрації шлюбу спільно, однією сім`єю, вела з ним спільне господарство та побут, мала взаємні права і обов`язки з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто, по день його смерті. Згідно з актом про спільне проживання від 25.08.2022 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, мешкали за однією адресою: АДРЕСА_1 , здійснювали спільні покупки, що фактично свідчить про їх перебування цивільному шлюбі без реєстрації в органах РАЦС. Зазначений акт підписаний депутатом Верхньодніпровської міської ради в присутності чотирьох свідків. Так, ОСОБА_3 з 2000 року по 2006 року та ОСОБА_5 проживали як подружжя, вели спільне господарство, мешкали за однією адресою у будинку, шо належав на праві власності ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . У 2006 році подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 переїхали до будинку пані ОСОБА_3 , де проживали однією сім`єю до смерті ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом однією сім`єю жили та вели спільне господарство 22 роки. Представник позивача зазначає, що донька ОСОБА_5 , ОСОБА_2 завжди проживала окремо від них. З народження і до одруження, до 2015 року зі своєю мамою, колишньою дружиною ОСОБА_5 , а з 2015 року по 2017 рік у російській Федерації, де ОСОБА_2 одружилася. Після повернення до України, у 2017 ропі, враховуючи, шо будинок за адресою: АДРЕСА_2 , був порожнім, ОСОБА_3 з чоловіком не проживали 10 років, чоловік ОСОБА_3 запропонував в ньому проживати доньці з сім`єю. Додатковим доказом того, що позивач, ОСОБА_2 не є членом сім`ї її загиблого батька, є те, що, починаючи з 2015 року, вона перебуває у шлюбі та постійно проживає зі своїм чоловіком, з 2015 по 2017 у російській федерації за адресою, що ОСОБА_3 не була відома, а з 2017 року за адресою: АДРЕСА_3 . Отже ОСОБА_2 є повнолітньою, з 2000 року мешкає за іншою, ніж ОСОБА_5 , адресою, відповідно, не вела станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним спільне господарство і побут, отже, не є членом його сім`ї та особою, не має право на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, факт реєстрації ОСОБА_5 за тією ж адресою, шо й його донька - ОСОБА_2 - жодним чином не свідчить про те, шо ОСОБА_5 проживав за адресою своєї реєстрації, адже законодавством України дозволяється проживання за будь-якою адресою, а лише за адресою реєстрації. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відтак, відсутні підстави вважати, що фактичне місце проживання та місце реєстрації не є одна й та сама адреса. Крім того, у разі перебування у особи у власності більше, ніж однієї квартири, вона позбавлена можливості бути зареєстрована у кожній з них, оскільки наведене не передбачено чинним законодавство, тоді як особа може проживати в будь-якому належному їй приміщенні без наявності на те реєстрації, що не суперечить її праву на вільний вибір місця проживання». Таким чином, оскільки ОСОБА_3 починаючи з 2000 року, разом проживала, вела спільне господарство та побут з ОСОБА_5 , 1969 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 (з 2000 року по 2006 рік), а з 2006 року по 2022 рік - за адресою: АДРЕСА_1 , то відповідно остання є членом його сім`ї, яка має право на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку загибеллю (смертю) ОСОБА_5 . При цьому, частиною 4 ст. З СК України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Слід зазначити, що смерть ОСОБА_5 настала саме в період дії воєнного стану, тому розмір одноразової грошової допомоги повинен визначатись відповідно до Постанови. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Те, що ОСОБА_3 є членом сім`ї загиблого, підтверджується наступними доказами: сповіщенням сім`ї № 60 від 18.08.2022 року, адресованого їй, в якому зазначено, що її цивільний чоловік, старший сержант ОСОБА_5 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м. Бахмут. Тобто, зазначеним документом відповідач самостійно визнав, що ОСОБА_5 був цивільним чоловіком ОСОБА_3 , тобто, членом сім' ї. При цьому, таке сповіщення позивачу у справі не надходило; фотографії з ОСОБА_3 спільного з ОСОБА_5 відпочинку; банківські виписки, з яких вбачається періодичне перерахування на рахунок ОСОБА_5 грошових коштів (часто - в значних розмірах - 50 000,00 ґрн., 10 000, 00 грн.) на потреби сім`ї. Також факт спільного проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 можуть підтвердити і наступні свідки: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_8 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_9 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_10 , місце проживання: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_11 , місце проживання: АДРЕСА_7 ; ОСОБА_12 , місце проживання: АДРЕСА_8 ; ОСОБА_13 , місце проживання: АДРЕСА_8 ; ОСОБА_14 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
При цьому ОСОБА_3 , як член сім`ї загиблого, звернулась 16.06.2023 року до Міністерства оборони України з заявою про виплату їй суми одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до якої додала всі визначені Порядком документи. Однак, Міністерство оборони України проігнорувало заяву ОСОБА_3 . При цьому, оскільки Міністерство оборони України є спеціально уповноваженим суб`єктом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, який не надав ОСОБА_3 виплату такої одноразової грошової допомоги, та проігнорував її заяву, то саме Міністерство оборони України є відповідачем у справі. Крім того, ОСОБА_3 27.09.2023 року також зверталась з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги до Третьої особи, однак, 18.10.2023 року вона отримала відповідь третьої особи, в якій їй знову чомусь запропонували подати ті ж документи, які вона вже подавала 27.09.2023 року, а ще раніше - до відповідача у справі. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 року провадження у справі № 173/1303/22 за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_11, Міністерство оборони України, провадження у справі закрито. Розяснено право ОСОБА_3 звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.
24.10.2023 року та 31.10.2023 року від Міністерства оборони України до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Відповідач не вчиняв відносно позивача будь-яких протиправних (неправомірних) дій чи бездіяльності. Третьою особою не надано жодних належних доказів, які б підтверджували обставини, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали разом та те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки. Показання свідків, письмові пояснення, оскільки, лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання. ОСОБА_3 у позовній заяві посилається також на те, що факт реєстрації (проживання) за однією адресою є доказом на підтвердження її права на отримання одноразової грошової допомоги. Але належними та допустимими доказами є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних сім`ї. Факт реєстрації (проживання) за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності сімейних відносин. Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки показання свідків не підтверджують ознак, властивих для проживання однією сім`єю. Що стосується виписки з банківського рахунку ОСОБА_2 роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення представником ОСОБА_3 не долучені квитанції прибуткових касових ордерів, як первинний документ бухгалтерської звітності, тому не можна достовірно встановити, що фактично ОСОБА_3 , сплатила грошові кошти адвокату Машошиній А.О. за надання правової допомоги, оскільки не надано належних та достовірних доказів, в розумінні ЦПК України, що ставить під сумнів, чи є він бланком суворої звітності, - відривною частиною прибуткового касового ордеру. Таким чином відповідач вважає, що витрати на оплату послуг адвоката Машошиної А.О., що витрати на професійну правничу допомогу на суму 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп., витрачені ОСОБА_3 , є документально не підтвердженими, вони не співмірні зі складністю цієї справи, та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Підсумовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 , відсутні законні підстави зобов`язувати Міністерство оборони України вчиняти дії, які Міністерство не відмовлялось вчиняти, не навела належних та допустимих доказів що вона є членом сім`ї загиблого військовослужбовця.
01.11.2023 року від третьої особа - ІНФОРМАЦІЯ_10 до суду подані пояснення на позовну заяву ОСОБА_3 , в яких висловлено правову позицію щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Аргументи даних пояснень зводяться до наступного. Згідно поданих ОСОБА_2 документів неможливо достовірно встановити, чи є повнолітня донька загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого сержанта ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , дата видачі 18.08.2022 року, утриманкою загиблого відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також, для встановлення факту проживання однією сім сю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільною побуту доцільне враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визначення фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї, ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Під твердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання спрямоване на довготривалі відносини. У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Такі відносини подібні до шлюбних, однак попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», тобто «подружжя», позаяк саме цими термінами Закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою. Отже, встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за Сімейним кодексом України, подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного сталу. Відповідно до поданих ОСОБА_3 документів неможливо достовірно встановити, чи є вона дружиною загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого сержанта ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , дата видачі 18.08.2022 року, чи утриманкою відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
09.11.2023 року від представника ОСОБА_3 - Машошиної А.О. до суду надійшли відповіді на відзив, де зазначено, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими. Так, як слідує з листа від 27.10.2022 року третьої особи на адресу директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони, цивільна дружина загиблого, ОСОБА_3 , написала заяву щодо резервування частки ОГД, оскільки вона має намір звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зазначена заява ОСОБА_3 від 20.09.2022 року міститься в матеріалах справи. Крім того, 15.06.2023 року ОСОБА_3 напряму звернулась з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги як члену сім`ї померлого цивільного чоловіка ОСОБА_5 . До зазначеної заяви ОСОБА_3 було долучено всі необхідні для виплати одноразової грошової допомоги та наявні в неї копії відповідних документів, а саме: копія паспорту ОСОБА_3 ; копія РНОКПП ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ; копія свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; копія витягу з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); копія витягу з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; копія документу, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; копія постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання; копія акту про спільне проживання від 25.08.2022 року. Не отримавши відповіді на зазначену заяву, ОСОБА_3 повторно звернулась до Міністерства оборони України з аналогічною заявою від 09.08.2023 року, до якої нею було долучено аналогічний пакет документів. При цьому, ні відповіді третьої особи на зазначену заяву, ні висновку Міністерства оброни України, ні рішення Міністерства оброни України про призначення чи про відмову в призначенні ОСОБА_3 виплати одноразової грошової допомоги вона так і не отримала, у зв`язку з цим 27.10.2023 року вона повторно звернулась з аналогічною заявою до третьою особи. Станом на дату підготовки цієї Відповіді на відзив рішення за її зверненням про виплату чи про відмову в виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 так і не отримала. З зазначеного вбачається, що, принаймні з 15.06.2023 року, відповідач достеменно знав, що ОСОБА_3 звернулась та має намір отримати як член сім`ї ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу. При цьому, ОСОБА_3 неодноразово зверталась як до відповідача, так і до третьої особою з заявою про призначення їй таких виплат, однак, відповідь на свої звернення так і не отримана. Отже, ОСОБА_3 вжила всіх можливих від неї заходів для отримання одноразової грошової допомоги, однак, рішення за її зверненням так і не отримала. З зазначеного і вбачається, на думку ОСОБА_3 протиправна бездіяльність відповідача. Додатково представник позивача зазначила, що в документах, що містяться в матеріалах справи, складених як відповідачем, так і третьою особою, ОСОБА_3 зазначена як «цивільна дружина загиблого». Таким чином, і відповідач, і третя особа визнали, що ОСОБА_3 є цивільною дружиною загиблого ОСОБА_5 . В протилежному разі вони б не зазначали, що вона є цивільною дружиною загиблого, а могли б використати більш нейтральне формулювання, наприклад, що вона є особою, яка називає себе цивільною дружиною або щось подібне. Однак, і третя особа, і відповідач чітко зазначили, що ОСОБА_3 є саме дружиною загиблого. При цьому, не відповідає дійсності твердження третьої особи, що третьою особою не надано жодних належних доказів, які б підтверджували обставини, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали разом та те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки, оскільки ОСОБА_3 було подано всі необхідні документи, з яких вбачається те, що остання та ОСОБА_5 спільно проживали, вели спільний побут та мали взаємні права та обов`язки. Окрім показів свідків, ОСОБА_3 долучила до позовної заяви також і письмові докази, які свідчать про те, що її, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, зокрема: копію акту про спільне проживання від 25.08.2022 року; копію доповіді по факту загибелі під час виконання бойових завдань військовослужбовця; копію сповіщенням сім`ї № 60 від 18.08.2022 року; копії фотографій з нашого спільного з ОСОБА_5 відпочинку; копії банківських виписок. Отже, ОСОБА_3 доводить свої позовні вимоги не лише показами свідків, ай письмовими доказами. При цьому, є необґрунтованим і посилання відповідача на те, що роздруківка електронного листування не можу вважатись електронним документом, бо не містить електронного підпису. При цьому, з виписки з банківського рахунку ОСОБА_5 можна встановити як автора документу, так і його зміст, отже, ця банківська виписка є належним доказом у справі. ОСОБА_3 намагалась встановити в порядку окремого провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 однак, ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 року у справі №173/1303/22 провадження в цій справі було закрито. При цьому, право на виплату одноразової грошової допомоги має не інший зі подружжя, а саме член сім`ї. Отже, відсутність у ОСОБА_3 статусу подружжя жодним чином не є перешкодою для отримання одноразової грошової допомоги за умови доведення того, що вона є членом сім ї ОСОБА_5 , а саме: що вона з ним постійно проживала, вела спільний побут та спільне господарство, мала взаємні права та обов`язки. Крім того, право на отримання одноразової грошової допомоги не залежить від того, чи дотримано заявником всіх передбачених процедур для отримання грошової допомоги (тобто, належне звернення з повним пакетом документів), а залежить виключно від доведення факту наявності або відсутності ведення з військовослужбовцем ОСОБА_5 спільного побуту, спільного господарства, наявність спільних прав та обов' язків тощо, тобто, від доведення того, що ОСОБА_3 була членом сім`ї ОСОБА_5 . Таким чином, оскільки ОСОБА_3 постійно, починаючи з 2000 року, разом проживала, вела спільне господарство та побут з ОСОБА_5 , 1969 рову народження, за адресою: АДРЕСА_2 , то відповідно, є членом його сім`ї, яка має право на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку загибеллю (смертю) ОСОБА_5 .
Щодо клопотання представника ОСОБА_3 - адовоката Машошиної А.О. про відсторонення свідка ОСОБА_15 від допиту у суді, з огляду на те, що останній залишив залу судових засідань та спілкувався зі свідком ОСОБА_16 , суд зазначає, що судом було оголошено технічну перерву у судовому засіданні, та можливе спілкування відбулося свідка ОСОБА_15 зі свідком ОСОБА_16 поза межами залу судового засідання. Також щодо можливого спілкування свідка ОСОБА_15 зі свідком ОСОБА_16 не заперечував і представник Міністерства оборони України. При цьому суд зазначає, що діючими нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено такі підстави як відсторонення свідка від допиту суду. Тому дане клопотання представника не підлягає до задоволення з огляду на безпідставність та необґрунтованість.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 16.06.2023 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 20.06.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 яка подана представником ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 (позивача за первісним позовом), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_10 про встановлення факту спільного проживання та стягнення одноразової грошової допомоги до свого провадження та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 року у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України Піддубного Олексія Вікторовича про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено повністю.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 року клопотання представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_17 про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання свідків: 1) ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; 2) ОСОБА_8 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; 3) ОСОБА_9 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; 4) ОСОБА_10 , місце проживання: АДРЕСА_6 ; 5) ОСОБА_11 , місце проживання: АДРЕСА_7 ; 6) ОСОБА_12 , місце проживання: АДРЕСА_8 ; 7) ОСОБА_13 , місце проживання: АДРЕСА_8 ; 8) ОСОБА_18 , місце проживання: АДРЕСА_2 . Клопотання представника позивача ОСОБА_1 про виклик свідків задоволено. Викликано в судове засідання свідків: 1) ОСОБА_19 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 ; 2) ОСОБА_15 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 ; 3) ОСОБА_20 (чоловіка позивача ОСОБА_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Роз`яснено свідкам, що відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 65 КАС України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.
У судове засідання 18.12.2023 року прибули представник позивача, представник відповідача, представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_10, третя особа ОСОБА_21 та представник третьої особи ОСОБА_21
Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. В задоволенні позову ОСОБА_3 просив відмовити.
ОСОБА_21 як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, її представник позов підтримали та просили задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві. В задоволенні позову ОСОБА_2 просили відмовити.
Представник відповідача та представник третьої особи як ІНФОРМАЦІЯ_10 позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову як ОСОБА_2 так і в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого сержанта ОСОБА_5 .
16.08.2022 року за №6519 військовою частиною НОМЕР_2 на адресу начальника Першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_12 направлено повідомлення про смерть, яким в/ч НОМЕР_2 просила сповістити цивільну дружину: ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 про те, що її цивільний чоловік, командир відділення-командир машини 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , старший сержант ОСОБА_5 , 1969 року народження, призваний на військову службу за призовом під час мобілізації 24.03.2022 року першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_12, при захисті Батьківщини, виявивши стійкість та служність загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу н.п. Бахмут, Донецької області.
18.08.2022 року №ИВх/1790 на адресу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 від ІНФОРМАЦІЯ_11 надійшло сповіщення сім`ї №60, в якому зазначено про те, що цивільний чоловік старший сержант ОСОБА_5 при захисті Батьківщини, виявивши стійкість та служність загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу н.п. Бахмут, Донецької області.
Відповідно до свідоцтва про смерть (Серія НОМЕР_7 ) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 53 років, про що складено відповідний актовий запис №2303.
З п. 14 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.08.2022 року №217 убачається, що старшого сержанта за призовом по мобілізації ОСОБА_5 , колишнього командира 2 мотопіхотного відділення- комаидирп машини 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону, мкий загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок отримання вогневого поршіенші несумісного і життям під час виконання бойових завдань в районі проведення заходів і національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 16 серпня 2022 року. Загибель настала під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини. 1969 р.н., признаний на військову службу 1 відділом ІНФОРМАЦІЯ_11, 24 березня 2022 року. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась. Виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік. Виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення. Виплатити щомісячну премію в максимальному розмірі 239% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04 березня 2022 року № 248/1210, з 01 по 31 серпня 2022 року. Виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612, з 01 по 31 серпня 2022 року. Виплатити на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду з розрахунку 100 000 (сто тисяч) гривень на місяць за період з 01 по 31 серпня 2022 року включно. Житлом при військовій частині НОМЕР_2 - не забезпечений. Виплатити грошову допомогу на поховання в сумі п`яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, установлених законом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця. Підстава: свідоцтво про смерть НОМЕР_7 , видане 18 серпня 2022 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного шану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), наказ командира 93 окремої механізованої бригади від 18 серпня 2022 року № 178-рс.
Відповідно до п. 1 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.09.2022 року «Про результати службового розслідування» загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_5 вважено такою, що сталася під час ви конання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з учиненням кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
20.09.2022 року ОСОБА_3 звернулась із заявою на ім`я керівника ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо зарезервування частки одноразової грошової допомоги, оскільки вона має намір звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (зареєстровано 03.10.2022 №791).
21.09.2022 року ОСОБА_2 звернулась із заявою на ім`я керівника ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька, старшого сержанта ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 22.09.2022 року №8707 старший сержант ОСОБА_5 проходив службу по мобілізації в військовій частини НОМЕР_2 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії: з 24.04.2022 по 04.07.2022; з 09.07.2022 по 16.08.2022. Підстава: наказ командира в/ч НОМЕР_2 №99 від 24.04.2022; наказ командира в/ч НОМЕР_2 №170 від 04.07.2022; наказ командира в/ч НОМЕР_2 №175 від 09.07.2022; наказ командира в/ч НОМЕР_2 №216 від 17.08.2022.
Листом від 27.09.2022 року №1/ВХ/2161 Першим відділом у м. Верхньодніпровськ ІНФОРМАЦІЯ_11 на адресу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_10 (через відділ з оформлення допомог, військових пенсій та пільг) та до відома ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлено про надання пакету документів членів сім`ї військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації старшого сержанта ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 для вирішення питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Листом від 27.09.2022 року №1/ВХ/2162 Першим відділом у м. Верхньодніпровськ ІНФОРМАЦІЯ_11 на адресу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_10 (через відділ з оформлення допомог, військових пенсій та пільг) повідомлено наступне. З метою забезпечення права на виплату одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», повідомлено щодо надання на адресу відомостей, щодо кола осіб родини загиблого військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації старшого сержанта ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сімейний стан військовослужбовця: неодружений (шлюб розірваний 28.12.2001 року, свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_8 , дата видачі 29.01.2002р.), зареєстрований батьком 1 дитини, утриманців немає. Батько: ОСОБА_22 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть НОМЕР_9 , дата видачі 09.09.1981 р.). Мати: ОСОБА_23 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про смерть НОМЕР_10 , дата видачі 27.03.1996 р.). Цивільна дружина: ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , працездатна особа, має намір звертатися до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з метою встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, місце проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_11 . Донька: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працездатна особи, місце проживання: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_12 . Додатково повідомлено, що членам сім`ї загиблого військовослужбовця доведено вимоги чинного законодавства України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №2131 від 12.10.2022 року) травми і поранення старшого сержанта ОСОБА_5 , 1969 р.н.: « ОСОБА_24 травма внаслідок військовий дій від інших вибухів та осколків (15.08.2022)», що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть НОМЕР_7 від 18.08.2022, лікарським свідоцтвом про смерть №4276 від 18.08.2022 - травми і поранення, які призвели до смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
В даному листі ІНФОРМАЦІЯ_10 просив начальнику ІНФОРМАЦІЯ_11 забезпечити надання гр. ОСОБА_2 супровідного листа ОТЦК та СП та виписки з протоколу засідання Комісії під особистий підпис про отримання.
Відповідно до довідки №339 від 22.02.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З довідки Верхньодніпровської міської ради №338 від 22.02.2023 року яка видана ОСОБА_2 убачається, що ОСОБА_5 , з 17.11.1995 року та до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
З матеріалів справи убачається, що ухвалою Верхньодніпровського районного суду від 21.04.2023 року у справі №173/1303/22 (провадження №2-о/173/7/2023) провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи Кам`янський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Міністерство оборони України закрито. Роз`яснено ОСОБА_3 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.
15.06.2023 року ОСОБА_3 звернулась із заявою на ім`я Міністерства оборони України про виплату їй одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 15 000 000,00 (п`ятнадцять мільйонів) гривень.
Відповідно до листа Департаменту юридичного забезпечення Міністерства оборони України №424/4411 від 19.07.2023 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянуто документи, подані ОСОБА_2 та прийнято рішення про повернення їх на доопрацювання, з викладенням причин повернення в цьому рішенні (протокол від 05.01.2023 №1/Д, витяг додається). Рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 станом на 18.07.2023 року Комісією не приймалось.
02.08.2023 року представником ОСОБА_21 - адвокатом Машошиною А.О. на адресу Міністерства оборони України направлено адвокатський запит в порядку ст. ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо повідомлення результатів розгляду заяви ОСОБА_3 про виплату суми одноразової грошової допомоги члену сім`ї.
Відповідно до довідки комунального підприємства «Верхньодніпровське виробниче об`єднання житлово-комунального господарства Верхньодніпровської міської ради №853 від 22.09.2023 року ОСОБА_2 згідно наказу №593-К від 31.03.2023 року є працівником КП «Вднжитлокомсервіс» ВМР», згідно штатного розпису працює обліковцем з реєстрації бухгалтерських даних з 03.04.2023 року і по даний час.
27.09.2023 року ОСОБА_3 звернулась із заявою на ім`я Кам`янського РТЦК та СП про виплату одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 15 000 000,00 (п`ятнадцять мільйонів) гривень та здійснити інші дії, передбачені чинним законодавством України, для здійснення такої виплати.
Листом від 04.10.2023 року на звернення ОСОБА_3 від 01.09.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило останній про відсутність правових підстав для призначення пільг відповідно до статті 15 Закону №3551 через відсутність документа, що підтверджує укладення шлюбу.
27.10.2023 року ОСОБА_3 на ім`я керівника першого відділу у м. Верхньодніпровськ ІНФОРМАЦІЯ_11 звернулась із заявою щодо виплати їй як члену сім`ї - дружині (без реєстрації шлюбу) одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 старшого сержанта, військовослужбовця ОСОБА_5 .
Як зазначено третьою особою ОСОБА_21 у поданій до суду позовній заяві, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії Російської Федерації загинув її чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , 1969 року народження, з яким остання проживала без реєстрації шлюбу спільно, однією сім`єю, вела з ним спільне господарство та побут, мала взаємні права і обов`язки з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто, по день його смерті. Згідно з актом про спільне проживання від 25.08.2022 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, мешкали за однією адресою: АДРЕСА_1 , здійснювали спільні покупки, що фактично свідчить про їх перебування цивільному шлюбі без реєстрації в органах РАЦС. Зазначений акт підписаний депутатом Верхньодніпровської міської ради в присутності чотирьох свідків. Так, ОСОБА_3 з 2000 року по 2006 року та ОСОБА_5 проживали як подружжя, вели спільне господарство, мешкали за однією адресою у будинку, шо належав на праві власності ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . У 2006 році подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 переїхали до будинку пані ОСОБА_3 , де проживали однією сім`єю до смерті ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом однією сім`єю жили та вели спільне господарство 22 роки. Представник позивача зазначає, що донька ОСОБА_5 , ОСОБА_2 завжди проживала окремо від них. З народження і до одруження, до 2015 року зі своєю мамою, колишньою дружиною ОСОБА_5 , а з 2015 року по 2017 рік у російській Федерації, де ОСОБА_2 одружилася. Після повернення до України, у 2017 ропі, враховуючи, шо будинок за адресою: АДРЕСА_2 , був порожнім, ОСОБА_3 з чоловіком не проживали 10 років, чоловік ОСОБА_3 запропонував в ньому проживати доньці з сім`єю. Додатковим доказом того, що позивач, ОСОБА_2 не є членом сім`ї її загиблого батька, є те, що, починаючи з 2015 року, вона перебуває у шлюбі та постійно проживає зі своїм чоловіком, з 2015 по 2017 у російській федерації за адресою, що ОСОБА_3 не була відома, а з 2017 року за адресою: АДРЕСА_3 . Отже ОСОБА_2 є повнолітньою, з 2000 року мешкає за іншою, ніж ОСОБА_5 , адресою, відповідно, не вела станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним спільне господарство і побут, отже, не є членом його сім`ї та особою, не має право на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, факт реєстрації ОСОБА_5 за тією ж адресою, шо й його донька - ОСОБА_2 - жодним чином не свідчить про те, шо ОСОБА_5 проживав за адресою своєї реєстрації, адже законодавством України дозволяється проживання за будь-якою адресою, а лише за адресою реєстрації. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відтак, відсутні підстави вважати, що фактичне місце проживання та місце реєстрації не є одна й та сама адреса. Крім того, у разі перебування у особи у власності більше, ніж однієї квартири, вона позбавлена можливості бути зареєстрована у кожній з них, оскільки наведене не передбачено чинним законодавство, тоді як особа може проживати в будь-якому належному їй приміщенні без наявності на те реєстрації, що не суперечить її праву на вільний вибір місця проживання». Таким чином, оскільки ОСОБА_3 починаючи з 2000 року, разом проживала, вела спільне господарство та побут з ОСОБА_5 , 1969 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 (з 2000 року по 2006 рік), а з 2006 року по 2022 рік - за адресою: АДРЕСА_1 , то відповідно остання є членом його сім`ї, яка має право на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку загибеллю (смертю) ОСОБА_5 . При цьому, частиною 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Слід зазначити, що смерть ОСОБА_5 настала саме в період дії воєнного стану, тому розмір одноразової грошової допомоги повинен визначатись відповідно до Постанови. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Те, що ОСОБА_3 є членом сім`ї загиблого, підтверджується наступними доказами: сповіщенням сім`ї № 60 від 18.08.2022 року, адресованого їй, в якому зазначено, що її цивільний чоловік, старший сержант ОСОБА_5 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу м. Бахмут. Тобто, зазначеним документом відповідач самостійно визнав, що ОСОБА_5 був цивільним чоловіком ОСОБА_3 , тобто, членом сім' ї. При цьому, таке сповіщення позивачу у справі не надходило; фотографії з ОСОБА_3 спільного з ОСОБА_5 відпочинку; банківські виписки, з яких вбачається періодичне перерахування на рахунок ОСОБА_5 грошових коштів (часто - в значних розмірах - 50 000,00 ґрн., 10 000, 00 грн.) на потреби сім`ї. При цьому ОСОБА_3 , як член сім`ї загиблого, звернулась 16.06.2023 року до Міністерства оборони України з заявою про виплату їй суми одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до якої додала всі визначені Порядком документи. Однак, Міністерство оборони України проігнорувало заяву ОСОБА_3 . При цьому, оскільки Міністерство оборони України є спеціально уповноваженим суб`єктом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, який не надав ОСОБА_3 виплату такої одноразової грошової допомоги, та проігнорував її заяву, то саме Міністерство оборони України є відповідачем у справі. Крім того, ОСОБА_3 27.09.2023 року також зверталась з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги до Третьої особи, однак, 18.10.2023 року вона отримала відповідь третьої особи, в якій їй знову чомусь запропонували подати ті ж документи, які вона вже подавала 27.09.2023 року, а ще раніше - до відповідача у справі. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 року провадження у справі № 173/1303/22 за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_11, Міністерство оборони України, провадження у справі закрито. Розяснено право ОСОБА_3 звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.
Вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови у нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого, старшого сержанта ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із даними позовними заявами.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Статтею 1 цього Закону №2011-XII встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
В силу вимог п. 2 ч.1 ст.3 Закону №2011-ХІІ його дія поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до частини 2 статті 21 Закону №2232-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Згідно зі статтею 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (в редакції на дату загибелі військовослужбовця) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з п.п.1 та п.п.2 ч.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до ч.1 ст.16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
За приписами п. «а» ч.1 ст.16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з ч.6 ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резервірезервістами.
Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 по даний час продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.
29.07.2022 Верховна Рада України ухвалила Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX), яким, зокрема, текст ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII було викладено у такій редакції: «1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)».
25.08.2022 Закон України від 29.07.2022 № 2489-IX набрав чинність.
Частиною 9 ст. 16-3 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Слід зазначити, що на виконання Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», якою затвердив відповідний Порядок (далі - Порядок №975).
Згідно з п.3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до п.5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII.
За приписами п.10 Порядку №975 (в редакції на момент спірних правовідносин) члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168, згідно з п. 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї Постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII, крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть (Серія НОМЕР_7 ) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 53 років, про що складено відповідний актовий запис №2303.
Відповідно до п. 1 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.09.2022 року «Про результати службового розслідування» загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 старшого сержанта ОСОБА_5 вважено такою, що сталася під час ви конання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з учиненням кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
21.09.2022 року ОСОБА_2 звернулась із заявою на ім`я керівника ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька, старшого сержанта ОСОБА_5 .
У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що у даному публічно-правовому спорі є з`ясування наявності у позивача правового статусу дитини загиблого військовослужбовця - ОСОБА_5 або приналежності позивача по відношенню до ОСОБА_5 в статусі члена сім`ї останнього як необхідних умов для виникнення у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги у розумінні ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII.
З цією метою суд вважає за необхідне звернутись до положень СК України, адже відповідно до цього нормативно-правового акту у розумінні ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначається коло членів сім`ї та батьків загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Згідно з ч.ч.1-4 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Права члена сім`ї має одинока особа.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У ч.ч. 1-2 ст. 6 СК України законодавець визначив, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Слід зазначити, що положення ч. 1 ст. 6 СК України кореспондуються зі ст. 1 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон України від 26.04.2001 № 2402-III), відповідно до якої дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше.
Із наведених вище положень законодавства у відповідній сфері правовідносин вбачається, що за загальним правилом особа втрачає правовий статус дитини із набуттям повноліття.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 . Отже, на момент загибелі свого батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був військовослужбовцем, вона вже мала правовий статус повнолітньої особи, а не дитини.
У свою чергу, твердження позивача про те, що дитина є членом сім`ї своїх батьків незалежно від віку, сімейного стану, працездатності та інших факторів, не знайшло свого нормативного підтвердження положеннями СК України. Посилання ж позивача на приписи Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суд не приймає до уваги, оскільки законодавець у ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) чітко регламентував, що, зокрема, члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця визначаються відповідно до СК України.
За таких обставин, оскільки позивач є повнолітньою особою, а не дитиною, задля вирішення питання щодо наявності у нього права на одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII, суд також вважає за необхідне з`ясувати, чи належав позивач до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент загибелі останнього.
Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 по справі № 240/5809/19, яка є аналогічною даному публічно-правовому спору, зауважив, що Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII визначення «члена сім`ї» не містить. Відповідно до ст. 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Отже, судом касаційної інстанції була сформульована правова позиція, згідно з якою для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання з загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 105138755).
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №456/1258/17, від 06 липня 2022 року у справі №240/5809/18, від 18 травня 2023 року у справі № 382/277/17 та від 08 листопада 2023 року у справі №440/2464/21.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона проживала разом зі своїм загиблим батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув захищаючи Батьківщину.
На запитання суду щодо постійного місця мешкання загиблого батька ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_2 відповідала, що загиблий батько проживав періодично то за адресою позивача - АДРЕСА_2 , то за адресою третьої особи ОСОБА_3 - АДРЕСА_10 .
Як пояснили у судовому засіданні під час допиту суду свідки з боку ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що неодноразово бачили загиблого батька ОСОБА_5 у подвір`ї ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_10 , який допомагав по домогосподарству, також неонарозово бачили його автомобіль у подвір`ї ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_10 . На загальний погляд стосунки були у загиблого ОСОБА_5 із ОСОБА_3 як сімейне подружжя.
Як пояснив свідок ОСОБА_31 , який є сином ОСОБА_3 , загиблий ОСОБА_5 мешкав за адресою - ОСОБА_3 - АДРЕСА_10 . На погляд ОСОБА_32 відносини між загиблим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виглядали як подружжя. При цьому загиблий ОСОБА_5 виховував його як сина на протязі спільного мешкання з його матір`ю ОСОБА_3 , знайомий був з усіма членами сім`ї ОСОБА_3 , та до загибелі стосунки між ОСОБА_2 , ОСОБА_20 (чоловік ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 були дружніми.
Як пояснили свідки з боку ОСОБА_2 - ОСОБА_19 , ОСОБА_15 та ОСОБА_20 (чоловік ОСОБА_2 ), що вони спілкувалися з загиблим ОСОБА_5 як з сусідом, неодноразово бачили загиблого за адресою: АДРЕСА_2 , який надавав допомогу по господарству. Також неодноразово бачили автомобіль загиблого ОСОБА_5 біля будинку за адресою: АДРЕСА_10 .
Також свідок ОСОБА_20 (чоловік ОСОБА_2 ) зазначив, що в цьому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , була своя кімната у загиблого ОСОБА_5 . Батько неодноразово перераховував кошти доньці.
Показання свідків, письмові пояснення, оскільки, лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт спільного проживання.
ОСОБА_2 у позовній заяві посилається також на те, що факт реєстрації (проживання) за однією адресою є доказом на підтвердження її права на отримання одноразової грошової допомоги.
Але належними та допустимими доказами є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних сім`ї.
"Факт реєстрації (проживання) за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності сімейних відносин. Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки показання свідків не підтверджують ознак, властивих для проживання однією сім`єю".
Що стосується виписки з банківського рахунку ОСОБА_2 роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення (Постанова ВС від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19), тож зазначений документ не може вважатися доказом.
У матеріалах справи також відсутні докази ведення ними спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків.
Отже, факт спільного проживання та ведення спільного побуту позивачем з її загиблим батьком, на думку суду, також не знайшов свого належного нормативного підґрунтя та документального підтвердження під час розгляду даної справи.
З огляду на викладені вище обставини у їх сукупності суд доходить висновку, що оскільки позивач не мала правового статусу дитини або члена сім`ї свого батька - загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на момент загибелі останнього, у неї відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII.
Належних та достатніх доказів зворотного позивачем не надано.
За таких обставин суд оцінює рішення відповідача, викладене у протоколі від 05.01.2023 року №1/д убачається, про повернення на доопрацювання документи для призначення одноразової допомоги дочці загиблого ОСОБА_5 , внаслідок смерті, пов`язаної із захистом Батьківщини, як правомірне.
Як наслідок, відсутні і підстави для зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого, старшого сержанта ОСОБА_5 - її батька, внаслідок травми і поранення, які призвели до смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки її заява була розглянута та як встановлено судом прийнято правомірне рішення.
Повторно із заявою та додатковими документами позивач до відповідача не зверталась.
Отже, позовні вимоги у зазначеній частині є необґрунтованими, а відтак, у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Позивач не підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, в їх задоволенні слід відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, немає підстав для стягнення на користь позивача сплаченого ним судового збору.
Щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 яка подана представником ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 (позивача за первісним позовом), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_10 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.
Згідно з п.13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Згідно з п.14 Порядку №975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.
Відповідно до п.15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
З аналізу положень Порядку №975 вбачається, що скарженню в установленому законом порядку підлягає рішення розпорядника бюджетних коштів, тобто Міністерства оборони України, прийняте за результатами розгляду документів, зазначених в пунктах 10 та 11 Порядку №975, які протягом 15-денного строку з дня їх реєстрації мають бути направлені на його адресу.
В той же час, відповідно до п.13 Порядку розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів має обов`язок прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надіслати зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Як встановлено в ході розгляду справи, жодне, з передбачених Порядком №975, рішення ані станом на момент подачі позову, ані на момент розгляду справи в суді, Міністерством оборони не приймалось.
Як вже зазналось вище, 20.09.2022 року ОСОБА_3 звернулась із заявою на ім`я керівника ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо зарезервування частки одноразової грошової допомоги, оскільки вона має намір звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (зареєстровано 03.10.2022 №791).
21.09.2022 року ОСОБА_2 звернулась із заявою на ім`я керівника ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька, старшого сержанта ОСОБА_5 .
Листом від 27.09.2022 року №1/ВХ/2161 Першим відділом у м. Верхньодніпровськ ІНФОРМАЦІЯ_11 на адресу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_10 (через відділ з оформлення допомог, військових пенсій та пільг) та до відома ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлено про надання пакету документів членів сім`ї військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації старшого сержанта ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 для вирішення питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Листом від 27.09.2022 року №1/ВХ/2162 Першим відділом у м. Верхньодніпровськ ІНФОРМАЦІЯ_11 на адресу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_10 (через відділ з оформлення допомог, військових пенсій та пільг) повідомлено наступне. З метою забезпечення права на виплату одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», повідомлено щодо надання на адресу відомостей, щодо кола осіб родини загиблого військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації старшого сержанта ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сімейний стан військовослужбовця: неодружений (шлюб розірваний 28.12.2001 року, свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_8 , дата видачі 29.01.2002р.), зареєстрований батьком 1 дитини, утриманців немає. Батько: ОСОБА_22 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть НОМЕР_9 , дата видачі 09.09.1981 р.). Мати: ОСОБА_23 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про смерть НОМЕР_10 , дата видачі 27.03.1996 р.). Цивільна дружина: ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , працездатна особа, має намір звертатися до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з метою встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, місце проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_11 . Донька: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працездатна особи, місце проживання: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_12 . Додатково повідомлено, що членам сім`ї загиблого військовослужбовця доведено вимоги чинного законодавства України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.
Також, 15.06.2023 року ОСОБА_3 звернулась із заявою на ім`я Міністерства оборони України про виплату їй одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 15 000 000,00 (п`ятнадцять мільйонів) гривень.
02.08.2023 року представником ОСОБА_21 - адвокатом Машошиною А.О. на адресу Міністерства оборони України направлено адвокатський запит в порядку ст. ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо повідомлення результатів розгляду заяви ОСОБА_3 про виплату суми одноразової грошової допомоги члену сім`ї.
Таким чином в діях відповідача Міністерства оборони України наявні ознаки бездіяльності, що полягають у порушенні 30 денного строку розгляду заяви позивача та як наслідок, неприйняття рішення за результатами їх розгляду.
Суд зазначає, що принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є - здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
На думку суду, заявлена позивачем позовна вимога до Міністерства оборони України, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. При цьому, при розгляді адміністративної справи за позовом про зобов`язання органів Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої допомоги, що не належить до компетенції суду.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст.9 КАСУ, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Суд зауважує, що судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах суд має вирішити питання про відновлення такого права, а тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо не розгляду у встановлений строк заяви ОСОБА_3 від 15.06.2023 року про виплату одноразової грошової допомоги та прийняття рішення про зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_3 від 15.06.2023 року про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення, відповідно до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», оскільки саме 15.06.2023 року ОСОБА_3 зверталась до Міністерства оборони України із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 15 000 000,00 (п`ятнадцять мільйонів) гривень.
Також враховуючи, що жодного рішення відповідно до п.13 Порядку №975 не приймалось, суд вважає відсутніми підстави для доведення факту спільного проживання позивача з ОСОБА_5 однією сім`єю та врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-2, в межах розгляду даної справи, у зв`язку з передчасністю.
Тому, в задоволенні позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності Міністерства оборони України, що полягає у не визнанні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ; не прийнятті рішення про призначення та виплату ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю (смертю) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , під час виконання ним обов`язків військової служби, в розмірі 15 000 000,00 грн. та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , як члена сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю (смертю) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , під час виконання ним обов`язків військової служби, в розмірі 15 000 000,00 (п`ятнадцять мільйонів) гривень слід відмовити.
Оцінка доводам позивача та відповідача щодо цього питання може бути надана судом виключено в ході надання оцінки рішенню Міністерства оборони України за результатами розгляду заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 14 493,60 грн.
Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, на користь позивача необхідно стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 7246 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 7246 грн. підлягає стягненню з Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За відсутності у матеріалах справи підтверджуючих надання правничої (правової) документів, суд наразі позбавлений можливості вирішити питання щодо розподілу судових витрат на відшкодування правничої (правової) допомоги.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 18 грудня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 22 грудня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_10 про визнання дій протиправними та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 яка подана представником ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 (позивача за первісним позовом), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_10 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду у встановлений строк заяви ОСОБА_3 від 15.06.2023 року про виплату одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_3 від 15.06.2023 року про виплату одноразової грошової допомоги та прийняти рішення, відповідно до пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»
В решті заявлених позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 22 грудня 2023 року.

Суддя С. В. Прудник