Справа № 160/29245/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1 Військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2 Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ ЗСУ генерал-майора ОСОБА_2 , який одночасно є командувачем оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », про визнання протиправним та скасування наказу від 04.10.2023 за № 128, визнання протиправним та скасування пункту 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 за №510, -
08 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача-1 Військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2 Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ ЗСУ генерал-майора ОСОБА_2 , який одночасно є командувачем оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командуючого оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.10.2023 за № 128 Про результати службового розслідування в частині, що стосується встановлення факту неналежного виконання службових обов`язків командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та направлення копії акту службового розслідування на адресу командира військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 за №510 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Позовні вимоги мотивовано необґрунтованістю наказів, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки вони прийняті без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Накази були прийняті виключно на підставі акту службового розслідування, який, на думку позивача, складено з чисельними порушеннями вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 та інших Законів та нормативних актів. Також, позивачем зауважено, що обставини, описані в акті, не відповідають дійсності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
27.11.2023 року на адресу суду від відповідача 1 надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що відповідно до пункту 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 за № 510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Підставою для прийняття зазначеного рішення стало направлення на адресу військової частини НОМЕР_1 листа Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку стосовно вирішення питання про накладення стягнення на винну особу та наказ командуючого оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.10.2023 № 128 «Про результати службового розслідування». Зауважив, що в подальшому, відповідно до пункту 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2023 №516 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 №510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» визнано недійним. Відповідач вважає, що пунктом 2 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2023 за № 516 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» командиру військової частини НОМЕР_2 полковнику ОСОБА_1 лише нагадано про службові обов`язки та обов`язки військової служби. На думку відповідача, оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 № 510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» визнано недійсним, позивач вважається таким, щодо якого дисциплінарне стягнення не накладалось.
Окремо відповідач послався на те, що пунктом 8 розділу III Порядку № 608 передбачено, що особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Наказом командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 21.09.2023 № 122 «Про призначення службового розслідування» - головою комісії, з проведення службового розслідування, було визначено начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_3 . Акт службового розслідування підписаний також начальником Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку полковником ОСОБА_4 від 29.09.2023 року. Таким чином, в даному випадку, особою, що відповідала за проведення службового розслідування, є начальник Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку.
Відповідач вважає, що командування військової частини НОМЕР_1 діяло виключно в межах та в спосіб передбачений Законом № 551-ХІV та Порядком № 608, тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 №510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», оскільки пунктом 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2023 за №516 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» - наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 за №510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» визнано недійсним, на думку відповідача, відсутній предмет спору.
08.12.2023 року від позивача до суду найшла відповідь на відзив, в якій він, зокрема, зазначив про те, що оскаржувані накази були доведені до підпорядкованого позивачу особового складу військової частини НОМЕР_2 , що негативно впливає на його репутацію як командира, офіцера Збройних Сил України. Тому, навіть після того, як відповідач-1 визнав недійним оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 , яким накладено дисциплінарне стягнення на позивача, повне відновлення прав та інтересів позивача неможливе без визнання незаконним наказу командуючого оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.10.2023 року №128 «Про результати службового розслідування» та акту службовго розслідування.
Відповідач 2 не скористався правом на подання відзиву на позов.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є командиром військової частини НОМЕР_2 , полковником.
Відповідно до наказу командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 21 вересня 2023 року № 122 «Про призначення службового розслідування», комісією у складі: голова комісії начальник Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку полковник ОСОБА_5 та члени комісії: начальник відділу сил підтримки оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » полковник ОСОБА_6 , старший офіцер відділення планування підтримки військ сил оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підполковник ОСОБА_7 , було проведено службове розслідування з метою встановлення причин, що призвели до підриву військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 та НОМЕР_2 , на невідомих вибухових пристроях 20-21 вересня 2023 року в районі населеного пункту Приютне та встановлення ступеня вини посадових осіб.
29.09.2023 року складено акт службового розслідування.
Наказом командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.10.2023 року №128 затверджено результати службового розслідування, проведеного на виконання наказу № 122 від 21.09.2023 року.
З акту службового розслідування від 29.09.2023 року вбачається, що в ході службового розслідування було встановлено та підтверджено, що внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, недостатнього контролю за діями та управління особовим складом посадовими особами військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_4 та НОМЕР_3 , стався підрив військовослужбовців на невідомих вибухових пристроях 20-21 вересня 2023 року.
Зазначено, що під час проведення службового розслідування заперечень, заяв та клопотань не надходило.
В п. 4 акту службового розслідуваня зазначено: відомості про осіб, стосовно яких призначено службове розслідування, зокрема, Командир віськової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 .
В п.5 акту службового розслідуваня зазначено: неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась: неправомірні дії полковника ОСОБА_1 полягають в неналежному виконанні своїх службових обов`язків, порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині зобов`язання військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині того, що командир зобов`язаний організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження, встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині, того, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України.
В п.6 акту службового розслідуваня зазначено причини та умови, що призвели до підриву військовослужбовців: дистанційне мінування місцевості російськими окупаційними військами, насиченість районів ведення бойових дій вибуховими предметами різних видів та типів, недостатня інженерна розвідка шляхів пересування військовослужбовців, низька організація переміщення (виводу особового складу на відпочинок) військовослужбовців, відсутність належної взаємодії між підрозділами.
Згідно з висновком акту службового розслідуваня: бездіяльність командування вищезазначених військових частин слід визнати такою, що негативно впливає на стан боєздатності та створює передумови до санітарних втрат особового складу.
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини наказу від 04.10.2023 №128, визначено копію акту направити на адресу командира військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, командира військової частини НОМЕР_2 , полковника ОСОБА_1 , своєю владою.
13.10.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 510 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Відповідно до пункту 1 резолютивної частини даного наказу, за порушення вимог статті 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на полковника ОСОБА_1 , як командира військової частини НОМЕР_2 , накладено дисциплінарне стягнення - « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
16.10.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 516 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Відповідно до п. 1 резолютивної частини Наказу, Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2023 року №510 - вважати недійсним. Пунктом 2 резолютивної частини наказу командира військвової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2023 № 516 командиру військової частини НОМЕР_2 полковнику ОСОБА_1 нагадано про службові обов`язки та обов`язки військової служби.
Не погоджуючись з наказом від 04.10.2023 за № 128 в частині, пунктом 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 за №510, вважаючи їх протиправними, та такими, що підлягать скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статтею 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (даліДисциплінарний статут).
Згідно із статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту.
Так, згідно із статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Згідно з приписами статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно з абз. 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 встановлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Як вбачається з пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця;причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку № 608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Аналізуючи оскаржуваний наказ відповідача від 04.10.2023р. №128 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосуються встановлення факту неналежного виконання службових обов`язків командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та направлення копії акту службового розслідування на адресу командира військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 та процедуру проведення службового розслідування, суд дійшов висновку, що така процедура не була дотримана відповідачем, а права позивача грубо порушені з огляду на наступне.
Так, відповідно до п. 5 розділу V Порядку № 608, акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акту службового розслідування.
Суд зазначає, що в порушення вимог п. 5 розділу V Порядку № 608, акт службового розслідування не підписаний всіма членами комісії, яким було доручено проведення службового розслідування.
З аналізу приписів Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608 слідує, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи. Крім того, відповідно до п. 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акту службового розслідування зазначаються заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Відповідно до п. 4 Акту службового розслідування від 29.09.2023, службове розслідування було призначено стосовно командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_4 майора ОСОБА_8 , командира військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_9 .
З матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог п. 3 розділи IV Порядку №608, осіб, відносно яких проводилось службове розслідування, не було повідомлено про факт проведення, службового розслідування, підстави його проведення, внаслідок чого фактично було позбавлено права подавати пояснення, документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб та реалізовувати інші права, передбачені Порядком № 608 для осіб, відносно яких проводиться службове розслідування.
Суд зазначає, що пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об' ективного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків.
Аналогічні висновки зазначені у п. 47 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №815/1062/17, щодо скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця ЗСУ.
Відтак, позивач був позбавлений усіх прав, передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608.
При цьому, суд не бере до уваги твердження відповідача 1 про те, що у ході проведення службового розслідування заперечень, заяв та клопотань не надходило, у тому числі й від позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач взагалі був обізнаний про факт проведення відносно нього службового розслідування.
У взаємозв`язку з зазначеними нормами також знаходяться порушення положень Порядку №608, відповідно до яких:
особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення;
посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань;
особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Зі змісту висновку службового розслідування від 29.09.2023, вбачається, що мета і завдання службового розслідування належним чином не досягнуті, а процедура його проведення не дотримана, що не спростовано під час судового розгляду відповідачем 2.
Також, відподачем 2 під час судового розгляду не спростовано посилання позивача у позові на те, що висновки, зазначені в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам.
Відтак, необхідно зробити висновок, що відповідачем 2 не було вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин, з приводу яких призначалось службове розслідування.
Зазначаючи у розділі 5 Акту службового розслідування про неправомірні, на думку голови комісії, дії позивача, особа, що скаладала акт, наводить лише норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які містять загальні фрази щодо сумлінного і чесного виконання військового обов`язку та не містять опису конкретних протиправних дій або бездіяльності, причинного зв`язку між діями та подією, що сталася, не зазначено також вид та ступінь вини тощо.
При цьому, надані суду матеріали службового розслідування містять недоліки, які не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого позивачем дисциплінарного проступку мали місце, встановлені повно і всебічно, що, в свою чергу, не може зумовити настання правомірних наслідків.
За таких підстав, суд вважає, що дисциплінарною комісією в ході проведення службового розслідування не було вжито всіх необхідних заходів для встановлення в діях позивача складу дисциплінарного проступку.
Проаналізувавши матеріали справи, суд звертає увагу, що під час розгляду справи по суті встановлено невідповідність оскаржуваних рішень критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, адже оскаржувані накази прийнятий за наслідками службового розслідування, яке не відповідає критеріям щодо обґрунтованості та права особи на участь у процесі прийняття рішень.
Щодо твердження відповідача 1 про те, що оскільки пунктом 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16.10.2023 №516 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» - наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 №510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» визнано недійсним, а відтак, відсутній предмет спору, суд зазначає наступне.
Як вбачається зі місту наказу від 16.10.2023 року № 516, він не містить в собі спростування обставин, що стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а відтак, не можна вважати, що з моменту визнання недійсним наказу №510 від 13.10.2023 року, охоронювані права позивача, що були порушені під час видання оскаржуваного наказу є відновленими.
А відтак, зважаючи на наведене, а також, факт того, що станом на день видання наказу №516 16.10.2023 року, як і на час розгляду справи, наказ командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.10.2023 за № 128 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується встановлення факту неналежного виконання службових обов`язків командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та направлення копії акту службового розслідування на адресу командира військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 , залишився чинним, суд погоджується з твердженням позивача, наведеним у відповіді на відзив, що повне відновлення прав та інтересів ОСОБА_1 неможливе без надання оцінки правомірності винесення як наказу № 128 від 04.10.2023 року «Про результати службового розслідування» так і наказу від 13.10.2023 за №510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наказ командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.10.2023 № 128 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується встановлення факту неналежного виконання службових обов`язків командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та направлення копії акту службового розслідування на адресу командира військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 та пункт 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 №510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Проте, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи факт не подання відповідачем 2 відзиву на позов, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати під час звернення до суду із даним позовом.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адмінінстративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1 Військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2 Командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ ЗСУ генерал-майора ОСОБА_2 , який одночасно є командувачем оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », про визнання протиправним та скасування наказу від 04.10.2023 за № 128, визнання протиправним та скасування пункту 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 за №510 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 04.10.2023 № 128 «Про результати службового розслідування» в частині, що стосується встановлення факту неналежного виконання службових обов`язків командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 та направлення копії акту службового розслідування на адресу командира військової частини НОМЕР_1 з метою притягнення до дисциплінарної відповідальності командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати пункт 1 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.10.2023 №510 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

21.12.2023

Рішення не набрало законної сили 21 грудня 2023 р.

Суддя В.В. Кальник