Справа № 140/20120/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року ЛуцькСправа № 140/20120/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання дій протиправними Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи в кооперативі Єстамп з 15.06.1989 по 31.12.1993, періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1999 по 31.12.2003 та відмови щодо розрахунку розміру пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 1989-1993 роки на підставі довідки № 793/2.08. від 04.05.2023, виданої архівним відділом Ковельської міської ради протиправними та зобов`язання провести нарахування та виплату пенсії зав віком з 20.02.2023, зарахувавши до страхового стажу період роботи в кооперативі Єстамп з 15.06.1989 по 31.12.1993, періоду зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1999 по 31.12.2003 та відмови щодо розрахунку розміру пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 1989-1993 роки на підставі довідки № 793/2.08. від 04.05.2023, виданої архівним відділом Ковельської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він 05.05.2023 звернувся до ГУ УПФ у Волинській області про призначення пенсії за віком. Однак, ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення від 12.05.2023 №87 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В подальшому, відповідачем 27.06.2023 було скасовано власне рішення та призначено йому пенсію по віку.

Відповідно до записів трудової книжки, яка була подана з пакетом документів до органу Пенсійного фонду, до страхового стажу не було зараховано період роботи в кооперативі Єстамп з 15.06.1989 по 31.12.1993, а також період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1999 по 31.12.2003. Крім того, при обчисленні пенсії не було взято до уваги довідку № 793/2.08 від 04.05.2023, видану архівним відділом Ковельської міської ради про розмір його заробітної плати в період з 1989 по 1993 роки.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно не враховує періоди його трудової діяльності, що підтверджуються записами трудової книжки, які завірені підписами та печатками кооперативу. підприємств. Записи містять усі необхідні відомості щодо прийому, переведень та звільнення його з роботи, як цього вимагає чинне законодавство. Тобто, за вказаний спірний період в трудовій книжці наявні всі необхідні відомості для зарахування їх до загального стажу роботи.

При цьому, посилаючись на постанову Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018 зазначає, що тягар доведення правдивості чи достовірності даних, які зазначені у трудовій книжці, не може покладатись на особу, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист.

Щодо не зарахування до стажу роботи періоду підприємницької діяльності вказує на те, що за змістом пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, пункту 4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням фіксованого порядку з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховується до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.

Головним управлінням ДПС у Волинській області за підписом начальника Ковельської ДПІ 18.04.2023 видано довідку за №711/03-20-55-08, якою підтверджено, що позивач, як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку у Ковельській ДПІ з 27.09.1992 по даний час.

Враховуючи наведене вище вважає, що до страхового стажу роботи підлягає зарахуванню період ведення ним підприємницької діяльності починаючи з 01.01.1999 по 31.12.2003.

Наведені органом Пенсійного фонду підстави для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу при призначенні пенсії вважає безпідставними та незаконними. Вказує, що не зарахування даних періодів роботи до страхового стажу позбавляє його права на пенсію. З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі; її розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, щодо стажу роботи позивача не було зараховано період роботи в кооперативі Єстамп з 15.06.1989 по 31.12.1993, оскільки записи в трудовій книжці позивача були зроблені із порушенням Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників, затверджених наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58), а саме дата прийняття на роботу зазначено 15.06.1989, а наказ про прийняття на роботу - 01.12.1988. Період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1999 по 31.12.2003 не було зараховано у зв`язку з тим, що позивачем не було надано для цього підтверджуючих документів. З огляду на вищевикладене просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2 своїм правом на подачу відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження ним отримана 07.08.2023.

Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд вирішує справу за наявними доказами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком та ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення від 12.05.2023 №87 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Відповідно до вказаного рішення страховий стаж позивача становив 25 років 02 місяці 27 днів (а.с. 6).

Листом від 01.06.2023 №0300-0304-9/30217 ГУ У Волинській області повідомило ГУ УПФ в Запорізькій області про незгоду з прийнятим рішенням та вказало на те, що записи №№5-6, 7-8 трудової книжки прийняті із дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим прийняте рішення про відмову в призначені пенсії підлягає перегляду в частині визначення трудового страхового стажу (а.с.54).

В подальшому, позивачу ГУ УПФ у Волинській області було призначено пенсію по віку з 05.05.2023 (а.с.55). Страховий стаж позивача становить 30 років 2 місяці 26 днів (а.с.57).

До страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 не зараховано:

- період роботи головою кооперативу «Єстамп» з 15.06.1989 по 31.12.1993, а саме дата прийняття на роботу зазначено 15.06.1989, а наказ про прийняття на роботу 01.12.1988

- період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.01.1999 по 31.12.2003, оскільки відсутні підтверджуючі документи.

Позивач не погоджується з такими діями суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За нормами статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_2 , оформленої на ОСОБА_1 .

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містить записи щодо його трудової діяльності у спірний період:

15.06.1989 - прийнятий на посаду голови кооперативу «Єстамп»;

31.12.1993 - звільнений з посади за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Записи про прийняття та звільнення з роботи містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, а також завірені підписом відповідальної особи та за необхідності скріплені печаткою.

Даний період не зарахований до страхового стажу, оскільки запис про прийняття на роботу датований 16.06.1989, а наказ про прийом на роботу - 01.12.1988.

Такі мотиви рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу суд оцінює критично, оскільки відповідний запис у трудовій книжці завірений печаткою кооперативу та підписом відповідальної особи.

Відповідач вірно зазначив про невідповідність дати прийняття на роботу з датою наказу у записі № 9. Однак, виявлена відповідачем календарна неточність у записі №9 не свідчить про його недійсність, оскільки як слідує з трудової книжки позивача наступний запис № 10 є звільнення його з посади голови кооперативу, що свідчить про період його роботи у ньому.

Також при оцінці даних спірних правовідносин суд враховує зміст довідки № 793/2.08. від 04.05.2023, виданої архівним відділом Ковельської міської ради про отриману заробітну плату у даному кооперативі у спірний період.

Разом з тим, такий недолік заповнення трудової книжки позивача при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, звільнення з роботи тощо), не є достатньою підставою для не зарахування окремого періоду роботи особи до страхового стажу, адже визначальним є підтвердження факту зайнятості особи та виконання роботи на підставі трудового договору на підприємстві, а не правильність заповнення трудової книжки.

Суд звертає увагу, що певна дефектність при заповненні трудової книжки особи не може бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому суд зазначає, що за усталеною практикою розгляду пенсійних спорів, сформованою Верховним Судом, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Окремі недоліки щодо заповнення трудової книжки, а також ведення іншої первинної документації (як-от, неповне зазначення відомостей про особу, перекручення даних про особу чи неправильне написання відомостей про особу) не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки позивача, а також зазначення відомостей про особу в архівних довідках, що не відповідає паспортним даним, при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

Також перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи ОСОБА_1 за таких обставин, суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. . Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою, або керівником та скріплюються печаткою. Наявність певних дефектів при заповненні трудової книжки не є підставою вважати про відсутність страхового (трудового) стажу в позивача за спірні періоди.

У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу за спірний період записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Та обставина, що у трудовій книжці наявна невідповідність щодо дати прийняття на роботу з датою наказу у записі № 9 не робить записи про роботу на підприємстві недійсними чи неправдивими. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

Відтак за змістом вищевказаних вимог, позивачем належними доказами підтверджено період його роботи з 15.06.1988 по 31.12.1993 головою кооперативну «Єстамп», а відтак вказаний період повинен бути зарахований до страхового стажу роботи.

З приводу врахування заробітної плати при призначенні пенсії відповідно до довідки № 793/2.08. від 04.05.2023, виданої архівним відділом Ковельської міської ради, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлений статтею 40 Закону №1058-ІV.

Частиною 1 статті 40 Закону №1058-ІV (в редакції, чинній на момент прийняття рішення про перерахунок пенсії позивачу) встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацами четвертим, п`ятим частини першої статті 40 Закону №1058-ІV обумовлено, що для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Саме за нормами вказаної статті здійснювалось обчислення пенсії позивачу.

Як вбачається із долученого до справи розрахунку заробітної плати, для розрахунку пенсії позивачу не було враховано періоди роботи у кооперативі «Єстамп» та відповідно не було взято до уваги архівну довідку про отриману ним та заробітну плату.

В матеріалах справи наявні докази, що у вказаний період позивач був працевлаштованим та отримував заробітну плату у даному кооперативі. Вказане підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, архівною довідкою.

Також позивачем до заяв про призначення пенсії, була долучена відповідна довідка про заробітну плату, отриману ним за період з січня 1989 року по жовтень 1993 року (довідка № 793/2.08. від 04.05.2023 (а. с.20).

Суд зауважує, що вказана довідка видана на підставі документів особового складу про заробітну плату кооперативу «Єстамп», які містяться в архіві.

Відтак враховуючи вищевказане, та те, що вказаний період роботи підлягає зарахуванню до страхового стажу та норми Закону, відповідачем при обчисленні пенсії отримана ним заробітна плата повинна бути врахована.

При цьому, із розрахунків страхового стажу слідує, що ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1999 по 31.12.2003 через відсутність підтверджуючих документів.

Відповідно до пункту 1 частини 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть підтверджуватись свідоцтвом про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.1999 по 31.12.2003 позивачем подано до суду довідку Ковельської ДПІ від 18.04.2023 за №711/03-20-55-08, якою підтверджено, що позивач, як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку у Ковельській ДПІ з 27.09.1992 по даний час (а.с.22-23). Вказана довідка містить інформацію про вид податкового обліку, отримання чистого доходу до 01.01.2004 та відомості про сплату фіксованого податку до 01.01.1999.

Зокрема, із вказаної довідки вбачається, що позивач з 01.01.1999 перебував на спрощений системі оподаткування та був платником єдиного податку.

Також у позивача наявні квитанції про сплату єдиного податку в період з 1999 року по 31.12.2003 (а.с.25-28).

Суд з огляду на наведене нормативно-правове регулювання, за наявності довідки Ковельської ДПІ від 18.04.2023 №711/03-20-55-08, а також відсутності інформації про заборгованість позивача за платежами до Пенсійного фонду України, приходить до висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1999 по 31.12.2003.

Отже, підсумовуючи вищевказане суд приходить до висновку, що при призначенні пенсії відповідачем 27.06.2023 за заявою позивача від 05.05.2023 протиправно не було зараховано до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 15.06.1989 по 31.12.1993 головою кооперативу «Єстамп», з 01.01.1999 по 31.12.2003 - періоду здійснення підприємницької діяльності та не враховано заробітну плату, отриманої ним за період з 1989 року - 1993 рік.

Позивач у позовній заяві просить визнати протиправними дії ГУ УПФ в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу вказаних вище періодів роботи та не взяття до уваги при призначенні пенсії довідки про отриману заробітну плату.

З даного приводу суд зазначає, що відповідачем 1 було прийнято рішення від 12.05.2023 №87 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказане рішення в подальшому, зважаючи на лист відповідача 2 від 01.06.2023 №0300-0304-9/30217 було переглянуто та 27.06.2023 ОСОБА_1 призначено пенсію по віку з 05.05.2023 (а.с.55).

Дії щодо призначення пенсії позивачу, зарахування до страхового стажу, обчислення розміру пенсії здійснювались відповідачем 2, а не відповідачем 1, як помилково вважає позивач.

Отже, зважаючи на вказане та висновки суду щодо протиправності дій пенсійного фонду в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в кооперативі та зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1999 по 31.12.2003, та не взяття до уваги довідки про розмір заробітної плати за період з 1989 року по 1993 рік, саме дії відповідача 2 в цій частині слід визнати протиправними, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що в межах спірних правовідносин ГУ УПФ в Запорізькій області будь-яких рішень, дій чи бездіяльності не приймало, а його рішення від 12.05.2023 було переглянуто та позивачу призначено пенсію, то в задоволенні позовних вимог до даного відповідача слід відмовити.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про визнання протиправним дії Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 15.06.1989 по 31.12.1993 головою кооперативу «Єстамп», з 01.0.1.1999 по 31.12.2003 періоду здійснення підприємницької діяльності та неврахуванні при обчисленні пенсії заробітної плати, отриманої ним за період з 1989 року - 1993 рік згідно довідки №793/2 від 04.05.2023, виданої архівним відділом Ковельської міської ради та зарахувати ОСОБА_1 даний період роботи та зайняття підприємницькою діяльністю, врахувати при обчисленні пенсії, отриману ним заробітну плату за період з 1989 року - 1993 рік, згідно довідки №793/2 від 04.05.2023, здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням вказаного стажу та заробітку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 05.05.2023.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області протиправні дії якого стали підставою для звернення до суду із цим позовом, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 13.07.2023 (а.с. 4). Суд звертає увагу, що сума судового збору підлягає стягненню з відповідача 2 в повному обсязі, оскільки часткове задоволення позову стосується лише визначення відповідача, який допустив протиправну бездіяльність, а не підставності заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 15.06.1989 по 31.12.1993 головою кооперативу «Єстамп», з 01.01.1999 по 31.12.2003 періоду здійснення підприємницької діяльності та неврахуванні при обчисленні пенсії заробітної плати, отриманої ним за період з 1989 року - 1993 рік, згідно довідки №793/2 від 04.05.2023, виданої архівним відділом Ковельської міської ради.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 15.06.1989 по 31.12.1993 головою кооперативу «Єстамп», з 01.01.1999 по 31.12.2003 період здійснення підприємницької діяльності та врахувати при обчисленні пенсії, отриману ним заробітну плату за період з 1989 року - 1993 рік, згідно довідки №793/2 від 04.05.2023, виданої архівним відділом Ковельської міської ради та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням вказаного стажу та заробітку відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 05.05.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач -1: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ).

Відповідач -2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний номер 13358826).

Суддя Р.С. Денисюк