Справа № 320/1361/22
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа №320/1361/22

адміністративне провадження № К/990/34420/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Гімона М.М., Васильєвої І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року (головуючий суддя Карпушова О.В., судді: Епель О.В., Кузьменко В.В.) у справі №320/1361/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімпром" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрхімпром" звернулось до суду з позовними вимогами до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 31 травня 2022 року позов задовольнив. Визнав протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 185 від 12 квітня 2021 року. Зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну ТОВ "Укрхімпром" №185 від 12 квітня 2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання - 30 квітня 2021 року.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу.

Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 липня 2022 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишив без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційний суд зазначив, звертаючись до суду з апеляційною скаргою лише 2 липня 2022 року (через систему "Електронний суд"), відповідач пропустив встановлений законом тридцятиденний строк.

Апеляційний суд запропонував відповідачу у десятиденний строк з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати заяву про поновлення строку, в якій вказати поважні підстави для його поновлення, а також докази щодо дати отримання судового рішення та доказів сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн.

Копію ухвали судді від 11 липня 2022 року апелянтом отримано 14 липня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання ухвали від 11 липня 2022 року від Державної податкової служби України надійшло клопотання про продовження строку на усунення недоліків в частині сплати судового збору, проте, вказівок судді щодо надання доказів про дату отримання оскаржуваного рішення, заяви про поновлення строку із зазначенням підстав для його поновлення не було виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням підстав для його поновлення, Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, Державна податкова служба України подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати з підстав, викладених в касаційній скарзі.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року залишити без змін.

Ухвалою від 16 листопада 2023 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою Державної податкової служби України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року.

Верховний Суд, переглянувши ухвалу апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з таких мотивів.

Право на апеляційне оскарження реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.

Так, відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Такий підхід до визначення категорії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі N9901/546/19, у якій акцентувалась увага й на тому, що нормами статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Проаналізувавши вищенаведені приписи процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що ними чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

З матеріалів справи слідує, що передбачений статтею 295 КАС України строк апеляційного оскарження відповідачем пропущено, оскільки оскаржуване рішення Київського окружного адміністративного суд ухвалено 31 травня 2022 року у письмовому провадженні, а до суду з апеляційною скаргою відповідач звернувся лише 2 липня 2022 року (через систему "Електронний суд").

Питання про поновлення строку апеляційного оскарження відповідачем не порушено.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску строку, зазначив, що відповідач ще на стадії подання апеляційної скарги повинен був вжити заходів, спрямованих на виконання вимог закону щодо порушення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України», заява №23436/03).

Відповідно до Рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польші» («Kreuz v. Poland»), «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами.

Відповідач не довів поважності причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, отже у суду апеляційної інстанції були наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України. Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а ухвала суду апеляційної інстанцій - без змін.

Згідно із частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2022 року у справі №320/1361/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко М.М. Гімон І.А. Васильєва