Справа № 760/2439/22
Суддя: Коробенко С. В.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2-а/760/156/23
В справі 760/2439/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

21 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Шевчука Павла Олександровича, поліцейського взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Бещука Руслана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, визнання дій полії по адміністративному затриманню протиправними та стягнення відшкодування спричиненої немайнової (моральної) шкоди.

ІІ. Описова частина

У лютому 2022 Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Шевчука П.О., поліцейського взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Бещука Р.О. в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване н в автоматичному режимі серії ДПО18 №720133 від 16 січня 2022, відповідно до якої дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а справу закрити;

визнати протиправним адміністративне затримання ОСОБА_1 у відповідності до протоколу АА №160743 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 126 КУпАП;

стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відшкодування немайнової (моральної) шкоди на користь ОСОБА_1 у сумі 50000,00 грн. та судові витрати.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 16 січня 2022 відносно нього поліцейським взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Бещуком Р.О. було винесено постанову ДПО18 №720133 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 16 січня 2022 приблизно о 12:03 годині керував автомобілем BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дорозі М-05 Київ-Одеса 210 км. в Уманському районі Черкаської області не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідчені водія на право керування ТЗ відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, чим порушив п. 2.1 а та п. 2.1 б ПДР України.

Крім того, 16 січня 2022 о 12:14 год. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП для встановлення особи, складання адміністративних матеріалів, поліцейським взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Шевчуком П.О. затримано ОСОБА_1 , про що складено протокол про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог законодавства та такою, що підлягає скасуванню. Також вважає, що його затримання є неправомірним.

Зокрема, Позивач стверджує, що він не порушував правил дорожнього руху. Будь-яких доказів вчинення Позивачем правопорушення інспектор поліції до постанови не долучив, проте виніс безпідставну, як вважає Позивач, постанову про притягнення його до відповідальності.

Оскаржувана постанова була винесена без врахування та з`ясування усіх обставин справи. Розгляд справи фактично не проводився, права та обов`язки позивачу, передбачені ст. 268 КУпАП не роз`яснено.

Крім того, під час затримання Позивача поліцейськими здійснювався на нього тиск в області шиї, що ускладнювало дихання останнього та могло призвести до механічної асфіксії. Фізична сила до Позивача була застосована необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, Позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

17 червня 2022 від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив, в якому проти задоволення позову він заперечував, наполягаючи на тому, що інспектор, який особисто виявив факт порушення Позивачем правил дорожнього руху, обґрунтовано виніс постанову про притягнення його до відповідальності, що цілком відповідало повноваженням працівника патрульної поліції.

Крім того, затримання Позивача було правомірне, оскільки позивач почав тікати з місця події, нанісши тілесні ушкодження транспортним засобом Відповідачу поліцейському взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Бещуку Р.О . Усвідомлюючи, що такими діями Позивач наражає на небезпеку як учасників дорожнього руху так і поліцейських Відповідачем було здійснено переслідування автомобіля BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою затримання правопорушника та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Водія було затримано відповідно до ст. 261 КУпАП. Після затримання правопорушника було доставлено до Уманського районного управління поліції для встановлення особи і складання відповідних матеріалів.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову.

Письмових пояснень від поліцейського взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Шевчука П.О., поліцейського взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Бещука Р.О. не надійшли.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.222 КпАП України органи Національної поліції окрім іншого розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до ч.2 ст.222 КпАП України від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії ДПО18 №720133 від 16 січня 2022 винесеної поліцейським взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Бещуком Р.О., Позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України за те, що 16 січня 2022 приблизно о 12:03 годині керував автомобілем BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дорозі М-05 Київ-Одеса 210 км. в Уманському районі Черкаської області не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідчені водія на право керування ТЗ відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, чим порушив п. 2.1 а та п. 2.1 б ПДР України.

Крім того, відносно Позивача було застосоване адміністративне затримання, оформлене протоколом № 160743 про адміністративне затримання за ст. 261 КУпАП, за змісту якого вбачається, що підставою стало вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, для складання матеріалів по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що Відповідачем до відзиву не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, вимога Позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №720133 від 16 січня 2022 підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним адміністративне затримання ОСОБА_1 у відповідності до протоколу АА №160743 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 126 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 3, 8, 9, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

У відповідності до ст. 260-262 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються, зокрема, адміністративне затримання особи, порядок якого визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може провадитися лише органами (посадовими особами), уповноваженими на те законами України. Адміністративне затримання провадиться, зокрема: органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при вчиненні дрібного хуліганства, вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису, порушення порядку організації і проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, при поширюванні неправдивих чуток, вчиненні злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також військовослужбовця чи образи їх, публічних закликів до невиконання вимог поліцейського, при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, при прояві неповаги до суду, вчиненні незаконного доступу до інформації в автоматизованих системах, порушення правил про валютні операції, правил обігу наркотичних засобів або психотропних речовин, незаконного продажу товарів або інших предметів, дрібної крадіжки, торгівлі з рук у невстановлених місцях, при розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях чи появі у громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, у випадках, коли є підстави вважати, що особа займається проституцією, при порушенні правил дорожнього руху, правил полювання, рибальства і охорони рибних запасів та інших порушень законодавства про охорону і використання тваринного світу, при порушенні правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і транзитного проїзду через територію України, а також в інших випадках, прямо передбачених законами України.

Таким чином, інспектор діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до законодавства, позивачем не доведено протилежного.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

З огляду на наведене, позов в частині визнання протиправним адміністративне затримання ОСОБА_1 у відповідності до протоколу АА №160743 про адміністративне затримання за ч. 1 ст. 126 КУпАП, задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №815/7401/16.

Таким чином для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. При цьому, враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до 1173 ЦК вина органу державної влади як обов`язкова підстава відповідальності виключається.

У цій справі суд зазначає, що позивачем не визначено, якими доказами підтверджується завдання йому моральної шкоди, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань, наявності втрат немайнового характеру, а також не доведено, з чого він виходив при зазначенні її розміру, а тому суд дійшов висновку, що дана вимога позивача є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог у сумі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 19, 20, 22, 242-246, 286 КАС України, суд вирішив:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 №720133 від 16 січня 2022 винесену поліцейським взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Бещуком Русланом Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

2.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

3.У задоволенні решти вимог позову відмовити.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ;

Відповідач 2: поліцейський взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Шевчук Павло Олександрович, місце роботи: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21;

Відповідач 3: поліцейський взводу патрульної поліції в м. Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Бещук Руслан Олександрович, місце роботи: Черкаська область, м.Черкаси, вул. Лесі Українки, 21.

Суддя: