Справа № 340/4542/21
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2023-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4542/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

секретаря судового засідання Козловської А.М.,

представника позивача Шаталова А.Ф.,

представника відповідача Данілова С.О.,

у порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «СГ Надія Нова» (27613, провул. Тепличний, 1, с. Велика Северинка, Кропивницький район, Кіровоградська область, код ЄДРПОУ - 03756690)

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області Державної податкової служби України (; адреса: вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

Приватне акціонерне товариство «СГ Надія Нова» звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 28.04.2021 року №2, щодо зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2020 року в сумі 281 223 грн. та №2, щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 6 271 473 грн., з яких 5 017 178 грн. основного платежу та 1 254 295 грн. - штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що господарські операції між ПрАТ «СГ Надія Нова» і контрагентом постачальником, зазначеним в акті перевірки, підтверджені належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки, на підставі яких винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Від представника відповідача - Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. Відповідач мотивує свою позицію висновками Акту документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «СГ Надія Нова» від 26.03.2021 №866/11-28-07-02/03756690, якою виявлено, що позивач порушив вимоги Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту з податку на додану вартість наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за грудень 2020 року на суму 281 223 грн. та занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету (рядок 18 Декларації) за грудень 2020 року на суму 5 017 178 грн.

Обмінюючись іншими заявами по суті справи (відповідь на відзив та заперечення) та виступивши у судовому засіданні із вступним словом і додатковими поясненнями, представники сторін підтримали раніше заявлені позиції.

Судом вчинені такі процесуальні дії та розглянуті клопотання сторін у справі:

- ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні;

- ухвалою суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті;

- ухвалою суду провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року у справі 340/3617/21;

- ухвалою суду від 05 грудня 2023 року провадження у справі поновлено;

- у судовому засіданні 05 грудня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши у загальному позовному провадженні подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши свідків, об`єктивно і неупереджено оцінивши інші докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «СГ Надія Нова» () зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Кіровоградській області та у перевіряємий період було платником податку на додану вартість.

На підставі наказу начальника Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 12.03.2021 року №298-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «СГ Надія Нова» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість та направлень від 12.03.2021 року №536, №537, начальником відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Кіровоградській області Щербиною О.А. та головним державним ревізором-інспектором відділу позапланових перевірок ризикових платників управління податкового аудиту ГУ ДПС Кіровоградській області Щербаковим І.Г. проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «СГ Надія Нова».

За результатами зазначеної перевірки Відповідачем складено акт від 26.03.2021 року № 866/11-28-07-02/03756690 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «СГ Надія Нова» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість.

Відповідно до висновків Акту, перевіркою ПрАТ «СГ Надія Нова» встановлено порушення:

- п.188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 44.1. ст.44 Податкового Кодексу України в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту з податку на додану вартість наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за грудень 2020 року на суму 281 223 грн.;

- п.188.1 ст.188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст. 198, п. 44.1. ст.44 Податкового Кодексу України в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету (рядок 18 Декларації) за грудень 2020 року на суму 5 017 178 грн.

ПрАТ «СГ Надія Нова», не погодившись із висновками Акту, подало до ГУ ДПС у Кіровоградській області заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість №866/11-28-07-02/03756690 від 26.03.2021 року.

За наслідками розгляду вказаного заперечення Постійною комісією з питань розгляду заперечень і пояснень до актів документальних та фактичних перевірок ГУ ДПС у Кіровоградській області, 28.04.2021 року заступником начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення №2 щодо зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2020 року в сумі 281 223 грн. та №2, щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 6 271 473 грн., з них 5 017 178 грн. основного платежу та 1 254 295 грн. штрафних санкцій.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ПрАТ «СГ Надія Нова» оскаржило їх в адміністративному порядку, на підставі п.56.2 ст.56 ПК України до Державної податкової служби України (далі - ДПС України).

За результатами розгляду скарги, ДПС України винесено рішення про результати розгляду скарги №15993/6/99-00-06-01-03-06 від 13.07.2021 року, яким оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скарга без задоволення.

Викладені обставини передували зверненню позивача до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до висновків Акту, Відповідачем, в ході проведеної перевірки Позивача встановлено завищення суми від`ємного значення в розмірі 281 223 грн. та заниження суму податку на додану вартість в розмірі 5 017 178 грн. за грудень 2020 року.

Так, відповідно до Акту (стор.4), встановлено, що проведеною перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показників рядку 19 Декларації за грудень 2020 року сум податкового кредиту встановлено їх завищення за грудень 2020 року на 5 298 401грн.:

1) З урахуванням результатів документальної позапланової виїзної перевірки ПрАТ «СГ Надія Нова» та порушень встановлених в акті перевірки від 23.02.2021 року №533/11-28-07-02/03756690 за результатами якого встановлено порушення п. 188.1 ст.188, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198, п.44.1 ст.44 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за листопад 2020 року на 2 551 017 грн., яке вплинуло на показник податкової декларації за грудень 2020 року на завищення суми по рядку 16.1 Декларації «значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду» на 2551 017 грн.;

2) В порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.44.1 ст.44 ПК України при визначенні сум податку на додану вартість по податковим накладним ФГ «Зерносвіт+» в розмірі 2 747 384 грн.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області №148-п від 09.02.2021 року, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства «СГ Надія Нова», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення, задекларованого у попередніх звітних періодах (травень-жовтень 2020 року).

За результатами перевірки складено акт №533/11-28-07-02/03756690 від 23.02.2021 року.

Відповідно до висновків Акту, перевіркою ПрАТ «СГ Надія Нова» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2020 року у Декларації від`ємного значення з податку на додану вартість, встановлені порушення п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5 ст.198, п.44.1 ст.44 ПК України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації) за листопад 2020 року на 2 551017 грн., п. 120-1.2 ст.120 ПК України, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою накладення штрафу у розмірах, визначених ст.120-1.2 ПК України, з урахуванням п.52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

ПрАТ «СГ Надія Нова» не погодившись із висновками Акту, подало до ГУ ДПС у Кіровоградській області заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість №533/11-28-07-02/03756690 від 23.02.2021 року.

За наслідками розгляду вказаного заперечення Постійною комісією з питань розгляду заперечень і пояснень до актів документальних та фактичних перевірок ГУ ДПС у Кіровоградській області, 30.03.2021 року заступником начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено податкове повідомлення-рішення №02, щодо зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість за листопад 2020 року в сумі 2 551017 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ПрАТ «СГ Надія Нова» оскаржило їх в адміністративному порядку, на підставі п.56.2 ст.56 ПК України до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги, ДПС України винесено рішення про результати розгляду скарги №12828/6/99-00-06-01-01-06 від 08.06.2021 року, яким скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 30.03.2021 року №02 в частині зменшення від`ємного значення на 25 217 грн., в іншій частині зазначене податкове повідомлення- рішення залишено без змін. Тобто, скарга ПрАТ «СГ Надія Нова» задоволена частково.

В подальшому, заступником начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області, на підставі Акту та з урахуванням рішення ДПС України про результати розгляду скарги №12828/6/99-00-06-01-01-06 від 08.06.2021 року винесено податкове повідомлення-рішення №2 від 11.06.2021 року, відповідно до якого ПрАТ «СГ Надія Нова» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2 525 800 гри. за листопад 2020 року.

Зазначене податкове повідомлення рішення оскаржено у судовому порядку (адміністративна справа №340/3617/21).

Отже, податкове повідомлення-рішення №2 від 11.06.2021 року, винесене на підставі акту №533/11-28-07-02-03756690, відповідно до положень п.56.18 ст.56 ПК України, є неузгодженим, а тому Відповідач передчасно та неправомірно посилається в акті №866/11-28-07-02/03756690 на висновки попереднього акту і, відповідно, оскаржувані рішення Відповідача в частині визначення грошових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість в сумі 2 551017 грн., також є передчасними.

Відповідно до первинних фінансово-господарських документів, які також були досліджені під час перевірки, між ПрАТ «СГ Надія Нова» (Покупець) та ФГ «Зерносвіт+» (Постачальник) укладено договір поставки від 20.11.2020 р. №20/11-20 відповідно до якого Постачальник зобов`язався поставити і передати у власність Покупця сільськогосподарську продукцію: насіння соняшника 2020 року врожаю, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний Товар і сплатити за нього певну грошову суму на умовах, визначених Договором, в асортименті, кількості га по цінам, визначеним в додатках до Договору (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною Договору.

Поставка Товару здійснюється на умовах Інкотермс-2010, встановлених у Додатках (Специфікаціях) до даного Договору.

Відповідно до умов Договору строк та місце (адреса) поставки визначається у Додатках (Специфікаціях) до даного Договору.

Так, між сторонами складено та підписано специфікації:

- №1 від 20.11.2020 року про поставку 1 500 тонн насіння соняшника 2020 року врожаю ± 10%, на загальну суму з ПДВ 28 507 194 гри., за умовами: БАР ваги ТОВ «Оілпродакшен», місце передачі товару: м. Одеса, Хаджибеївська дорога, буд.38;

- №2 від 10.12.2020 року про поставку 100 тонн насіння соняшника 2020 року врожаю ± 10%, на загальну суму з ПДВ 1 816 830 грн., за умовами: БАР ваги ТОВ «Оілпродакшен», місце передачі товару: м.Одеса, Хаджибеївська дорога, буд.38;

- №3 від 22.12.2020 року про поставку 140 тонн насіння соняшника 2020 року врожаю ± 10%, на загальну суму з ПДВ 2 838 020,64 грн., за умовами: БАР ваги ТОВ «Оілпродакшен», місце передачі товару: м.Одеса, Хаджибеївська дорога, буд.38.

На виконання умов Договору поставки та специфікацій до нього, в період грудня 2020 року ФГ «Зерносвіт+» поставив на адресу ПрАТ «СГ Надія Нова» насіння соняшника в кількості 1 013,793 тон на загальну суму з ПДВ 19 364 876,56 грн.

Поставка насіння соняшника здійснена відповідно до товаро-транспортних накладних від 02.12.2020 року №132, від 02.12.2020 року №0460, від 02.12.2020 року №035, від 03.12.2020 року №24, від 03.12.2020 року №46, від 02.12.2020 року №1, від 03.12.2020 року №4, від 03.12.2020 року №10, від 03.12.2020 року №1, від 02.12.2020 року №25, від 02.12.2020 року № 111222, від 02.12.2020 року №3, від 04.12.2020 року №16, від 03.12.2020 року №27, від 02.12.2020 року №29, від 02.12.2020 року №38, від 03.12.2020 року №59, від 03.12.2020 року №107, від 04.12.2020 року №0312, від 03.12.2020 року №360, від 03.12.2020 року № 485, від 04.12.2020 року №777, від 03.12.2020 року №1976, від 03.12.2020 року №6737;від 03.12.2020 року №8849, від 03.12.2020 року №145236, від 03.12.2020 року №682216, від 03.12.2020 року №1, від 05.12.2020 року №109, від 03.12.2020 року №1720, від 03.12.2020 року №125230, від 04.12.2020 року №1, від 10.12.2020 року №112, від 11.12.2020 року №18, від 12.12.2020 року №113, від 14.12.2020 року №55, від 16.12.2020 року №3, від 19.12.2020 року №б/н, від 23.12.2020 року №15, від 23.12.2020 року №4514, від 23.12.2020 року №2974, від 26.12.2020 року №238, від 27.12.2020 року №22, від 24.12.2020 року №120.

Отримання ПрАТ «СГ Надія Нова» вказаних обсягів насіння соняшника від ФГ «Зерносвіт+» підтверджується сформованим зерно приймальним підприємством ТОВ «Оілпродакшен» реєстром прийнятого насіння соняшника для переробки ПрАТ «СГ Надія Нова» від 31.12.2020 року за заліковою вагою.

В свою чергу на виконання договірних зобов`язань, ПрАТ «СГ Надія Нова» оплатило ФГ «Зерносвіт+» за поставлений товар 29 070 540,28 грн., згідно платіжних доручень №588 від 18.12.2020 року та №614 від 22.12.2020 року.

Факт оплати відповідачем не оспорюється.

За наслідками проведених господарських операцій з постачання насіння соняшника, між сторонами складені та підписані видаткові накладні від 02.12.2020 року №1550, від 03.12.2020 року №1581, від 04.12.2020 року №1626, від 05.12.2020 року №1679, від 06.12.2020 року №1721, від 11.12.2020 року №2001, від 12.12.2020 року №2002, від 14.12.2020 року №2003, від 15.12.2020 року №2004, від 16.12.2020 року №2005, від 19.12.2020 року №2006, від 23.12.2020 року №1890, від 24.12.2020 року №1905, від 25.12.2020 року №1940, від 26.12.2020 року №1952, від 27.12.2020 року №1967, від 29.12.2020 року №1978, тобто за кожний день такої поставки і відповідно ФГ «Зерносвіт+» склало податкові накладні від 02.12.2020 року №8, від 03.12.2020 року №20, від 04.12.2020 року №31, від 05.12.2020 року №45, від 06.12.2020 року №50, від 11.12.2020 року №84, від 12.12.2020 року №85, від 14.12.2020 року №89, від 15.12.2020 року №109, від 16.12.2020 року №117, від 19.12.2020 року №138, від 23.12.2020 року №156, від 24.12.2020 року №166, від 25.12.2020 року №183, від 26.12.2020 року №184, від 27.12.2020 року №186, від 29.12.2020 року №190, та направило їх на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Складені податкові накладні по факту поставки товару в період з 02.12.2020 р по 19.02.2020 р. на загальну суму ПДВ 2 747 384,22 грн. прийняті та зареєстровані податковим органом в ЄРПН.

ПрАТ «СГ Надія Нова» до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2020 року віднесено до складу податкового кредиту по зареєстрованим податковим накладним ФГ «Зерносвіт+» суму ПДВ в розмірі 2 747 384,22 грн.

Також судом встановлено, що поставка насіння відбулась на потужності заводу-переробника ТОВ «Оілпродакшен», із яким ПрАТ «СГ Надія Нова» укладено договір на переробку давальницької сировини насіння соняшника №002/20 від 02.01.2020 року.

Згідно умов зазначеного договору (п.1.5), визначено, що право власності Замовника (ПрАТ «СГ Надія Нова») на сировину (насіння соняшника) належить йому на всіх етапах виробничого процесу (приймання, зберігання, переробка).

За наслідками надходження/відпуску сировини, виробництва та відвантаження продукції, між ТОВ «Оілпродакшен» та ПрАТ «СГ Надія Нова» складались та підписувались зведені акти з переробки сировини і виробництва готової продукції.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг ("а" п.198.1 ст.198 ПК України).

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

При цьому, податковий кредит в силу приписів п.198.3 ст.198 ПК України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно до п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.201.2 ст.201 ПК України).

Виходячи з аналізу наведених норм в їх сукупності суд дійшов висновку, що Податковим кодексом України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість.

При цьому, пунктом 2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. встановлено: бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документу, дату і місце складання, назву підприємства, зміст та обсяг господарської операції, посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Пунктами 3, 4, 5, 6 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. передбачено, "Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Водночас, в силу приписів п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

При цьому, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2 ст.44 ПК України).

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначено в "Положенні (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 р. №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за №27/4248 (далі Положення №318).

Згідно п.4 Положення №318 об`єкт витрат - продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 6 Положення №318).

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі Закон №996-XIV) визначено, що господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону № 996-ХІV).

Поряд з цим, згідно абзацу другого п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В той же час, суд звертає увагу на думку колегії суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладену у постановах від 03.11.2015 у справі №21-4471а15, від 26.01.2016 у справі №21-4781а15 про те, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів.

Таким чином, у цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

З аналізу наведених правових норм у їх системному зв`язку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою для правомірності формування податкового кредиту є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах доказів, свідчить про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними.

З огляду на приписи положень пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, суд наголошує, що обов`язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб`єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності продукція, роботи чи послуги мають вартісний характер і цінове вираження.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про обгрунтованість включення позивачем до складу податкового кредиту сум за взаємовідносинами з ФГ «Зерносвіт+».

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій позивача з його контрагентом, а відтак і правомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки позивача, відповідачем у ході перевірки дійшов висновку, що здійснення ПрАТ «СГ Надія Нова» господарських операцій з ідентифікованим товаром, первинне введення в обіг (первинний продаж) якого не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження цього товару (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга нереальних господарських операцій, декларування операцій з придбання сільськогосподарської продукції у контрагента-постачальника, по якому не підтверджено реальність здійснення господарської діяльності, відсутність на підприємстві земельних ділянок, трудових ресурсів, відсутність декларування придбання супутніх послуг, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності, зокрема, послуг зберігання придбаної/реалізованої продукції, свідчить про відсутність фактичного руху товарів, за відсутності можливості виконання оформлених господарських операцій ПрАТ «СГ Надія Нова» та його контрагентами.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та право на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення платником ПДВ - покупцем товару (послуг) норм ст.198 ПК України щодо підстав виникнення права на податковий кредит. Платник податку (покупець) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Така правова позиція Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладена в Постанові від 30 червня 2020 року у справі № 560/1716/19.

Одне тільки порушення постачальником товару (послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Такий підхід слідує зі змісту постанов Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі №120/4208/18-а, від 13 листопада 2020 року у справі № 520/9384/18.

Позбавлення Позивача як платника податку права на формування податкового кредиту у зв`язку з невиконанням своїх обов`язків його контрагентами, порушує право Позивача мирно володіти своїм майном, що міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20.03.1952 (далі - Протокол 1 до Конвенції), яка є частиною національного законодавства згідно із ст.9 Конституції України. Зокрема, стаття 1 Протоколу до Конвенції так визначає підстави, за яких особа може бути позбавлена свого майна: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України" якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Разом з тим, Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов`язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов`язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов`язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Дана позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах (постанова від 11.12.2007 р., справа № 21-137во06), де ВСУ дійшов висновку про те, що у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) визнано, що платник податку на додану вартість не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

На час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентом, останній мав статус юридичної особи, був зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства України та включений до ЄДРПОУ.

У акті перевірки також зазначено про не підтвердження здійснення перевезення товару згідно наданих товарно-транспортних накладних враховуючи їх невідповідність вимогам Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.97 р. №363 (зі змінами та доповненнями) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 р. за № 128/2568.

В даному випадку необхідно зазначити, що скасовуючи рішення попередніх інстанцій у даній адміністративній справі Верховний Суд у постанові від 06.07.2023 року зазначив, що наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки у їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Отже, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.

Досліджуючи надані до матеріалів справи товарно- транспортні накладні суд зазначає, що відповідно до пунктів 11.1,11.4, 11.5, 11.6,11.7 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).

Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Товаротранспортна накладна, подорожній лист - призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, і в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажив, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його подальшу реалізацію, недоліки такого документа, як товарно-транспортна, накладна, не можуть свідчити про відсутність реальних господарських операцій, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

Згідно висновків Верховного Суду, викладені в постанові від 11 вересня 2018 року у справі №821/995/17, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно - матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним, документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг. Наявність дефектів, допущених при оформленні, товарно-транспортної накладної, не може свідчити про нереальність господарської операції з придбання товару в цілому за умови підтвердження такої операції іншими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Крім того, певні дефекти в оформленні документів не позбавляють можливості ідентифікувати господарську операцію, обсяг товару, його вартість, тощо, і не повинні розглядатися як підстави для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту у разі реального здійснених господарських операцій.

Такий правовий висновок міститься, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду від 28.10.2013 року в справі К/9991/8144/12 (справа № 2а/0570/17166/2011).

Товаросупроводжувальні документи, на дефектність яких зазначається в акті перевірки, не можуть слугувати підставою для висновку щодо нереальності чи безтоварності укладених договорів Позивача з його контрагентом, оскільки такі документи не можуть однозначно ствердити про наявність таких фактів, з урахуванням тієї обставини, що правовідносини між господарюючими суб`єктами не пов`язані в сфері транспортування, так як основна їх мета це купівля-продаж товару.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі№ 806/8289/13-а (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 79410441).

Крім того слід зазначити, що товарно-транспортні накладні складались вантажовідправником (контрагентом позивача), отже у суду відсутні підстави перекладати відповідальність за внесення недостовірних даних на ПрАТ «СГ Надія Нова».

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем не доведена правомірність визначення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені позивачем доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При поданні до суду адміністративного позову позивач сплатив відповідно до Закону України Про судовий збір 22700 грн. судового збору (платіжне доручення №1002 від 02 серпня 2021 року), що обумовлює висновок суду про стягнення на користь Товариства означеної суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 246, 255, 292-297, 325, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «СГ Надія Нова» (27613, провул. Тепличний, 1, с. Велика Северинка, Кропивницький район, Кіровоградська область, код ЄДРПОУ - 03756690) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 43995486; адреса: вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 28.04.2021 року №2 щодо зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість за грудень 2020 року в сумі 281223 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 28.04.2021 року №2 щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 6271473 грн, з яких 5017178 грн основного платежу та 1254295 грн штрафних санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ ВП 43995486) на користь Приватного акціонерного товариства «СГ Надія Нова» (код ЄДРПОУ - 03756690) понесені судові витрати в розмірі 22700 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання повного тексту його копії.

Повний текст рішення суду виготовлений 25 грудня 2023 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК