Справа № 727/12679/23
Суддя: Терещенко О. Є.
Дата ухвалення: 2023-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/111/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позо-вом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною та скасування по-станови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про скасу-вання постанови, посилаючись на те, що 12.11.2023 року капітаном поліції Скрипник Михайлом Валерійовичем винесено постанову серії ЕНА №1029707 відносно ОСОБА_1 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у роз-мірі 20400,00 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Вказує, що наведена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки є необґрун-тованою та такою, яка прийнята із порушенням процесуальних норм та підлягає скасу-ванню, оскільки позивач не порушував Правил дорожнього руху.

Як стверджує позивач, він дійсно 12.11.2023 року о 12 год. 46 хв. рухався по вул. Старожучківський шлях, що в м. Чернівці, після чого його було безпідставно зупинено працівниками поліції, оскільки правила дорожнього руху він не порушував.

Також вказує, що йому не було відомо про той факт, що його було позбавлено права керувати транспортними засобами постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.10.2023 року.

Враховуючи наведене, просив скасувати постанову серії ЕНА №1029707 від 12.11.2023 року, винесену капітаном поліції Скрипник Михайлом Валерійовичем по справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП відносно нього, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а справу про адміні-стративне правопорушення - закрити, та стягнути судові витрати.

Також, позивач просив поновити йому пропущений строк на оскарження поста-нови, оскільки позивач не отримував та не підписував оскаржувану постанову, а з її змістом ознайомився лише 20.11.2023 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.11.2023 року відкри-то провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у пов-ному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених у позовній заяві та відпо-віді на відзив.

Представник Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та Департа-менту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив письмовий відзив на позовну зая-ву, згідно якого просив розглянути справу без його участі.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача вважає доводи пози-вача безпідставними. Вказує, що постанову про притягнення позивача до адміні-стративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП було винесено з дотриманням вимог чинного законодавства. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оці-нивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.11.2023 року інспектором заступником командира роти №4 батальйону №1 УПП в Чернівецькій області, капітаном поліції Скрипником Ми-хайлом Валерійовичем відносно ОСОБА_1 було складено поста-нову серії ЕНА №1029707, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністра-тивної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що 12.11.2023 року о 12 год. 46 хв. у м. Чернівці, по вул. Слобідська, 38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи по-збавленим права керування рішенням суду від 03.10.2023 року, а також під час руху не користувався засобами пасивної безпеки та на транспортному засобі був забруднений номерний знак, чим порушив п.2.1 ПДР, за що відповідальність передбачена згідно ч.4 ст.126 КУпАП.

Згідно поштового відправлення та скріншоту його відстеження, позивач отримав копію постанови 20.11.2023 року.

Враховуючи, що позивачем подано адміністративний позов 27.11.2023 року, тобто протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови, суд вважає необхідним на під-ставі ст.121 КАС України поновити позивачу строк для звернення з вказаним позовом.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступ-ком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні пра-вопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладе-них на них повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи міс-цевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправ-ність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо дока-зування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопо-рушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку ор-ган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопо-рушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміні-стративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, пока-заннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кіно-зйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення без-пеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміні-стративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України, передбачено, що доказами в адміністративному су-дочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність об-ставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші об-ставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлю-ються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) виснов-ками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до-стовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників спра-ви, їх представників.

Суд вважає доведеним факт керування позивачем транспортним засобом за наве-дених у протоколі обставин, оскільки вказана обставина підтверджується як дослідже-ними в судовому засіданні відеоматеріалами так і особисто позивачем, на що останній вказує у позовній заяві. При цьому, суд не бере до уваги позицію позивача, викладену у відповіді на відзив та розцінює її як обраний спосіб захисту з метою уникнення відпові-дальності.

Надані відповідачем докази на підтвердження правомірності оскарженої позива-чем постанови є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.

Окрім того, постанова про накладення адміністративного стягнення, містить ін-формацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння ним правопорушення, а тому відповідає загальним вимогам, встановленим ч.2 ст. 283 КУпАП.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено на ОСОБА_1 від-повідно до статті 33 КУпАП та у межах, передбачених санкцією ч.4 ст. 126 КУпАП.

Щодо посилання позивача на відсутність законних підстав для зупинки транс-портного засобу за наведених у протоколі обставин, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до п.2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен ма-ти при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом від-повідної категорії.

За приписами ст.16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реє-страційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавст-вом, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п.10 ст.15 Закону України "Про дорожній рух" забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем вста-новлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 статті 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспорт-ними засобами.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій по-винен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі доку-менти.

Згідно пункту 2.9 «в» ПДР України, водію забороняється керувати транспортним засобом, номерний знак якого закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Також, відповідно до пункту 2.3 «в» ПДР України, водій зобов`язаний на авто-мобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), кори-стуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Судом встановлено, що інспектор зупинив транспортний засіб під керуванням по-зивача та озвучив останньому причину зупинки транспортного засобу, а саме: керу-вання транспортним засобом із забрудненим номерним знаком та без застосування па-сивного засобу безпеки. Вказане підтверджується долученим до матеріалів справи ві-деозаписом та відображено в оскаржуваній постанові.

При цьому, суд звертає увагу, що інспектор УПП згідно ст.32 Закону України «Про національну поліцію», маючи підстави вважати, що позивач, як водій, допустив порушення Правил дорожнього руху, мав право зупинити автомобіль позивача для з`я-сування всіх обставин справи і заявити до нього вимогу про пред`явлення посвідчення водія, свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, а також поліс (дого-вору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників назем-них транспортних засобів для перевірки.

Також, суд у своєму рішенні бере до уваги позицію Верховного Суду, згідно якої право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реє-страційний документ на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пре-д`явити такі документи (постанова від 10.09.2019 у справі №537/2324/17, постанова від 13.03.2020 у справі №161/11159/16-а).

Виходячи з вищевикладеного, керуючись частиною 5 ст.242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує ви-сновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд дійшов висновку, що посилання позивача на незаконність причини зупинки транспортного засобу - є необґрунтованим та не пов`язаним із самостійним складом правопорушення, передбаченим ч.4 ст.126 КУпАП, за яке останній був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Доводи позивача про його необізнаність щодо позбавлення його права керування транспортними засобами постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.10.2023 року, суд не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Так, Першотравневий районний суд м. Чернівці своєю постановою від 03.10.2023 року визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та наклав адміністративне стяг-нення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транс-портними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.291 КУпАП, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміні-стративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в ав-томатичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, пе-редбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністратив-ного правопорушення.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне право-порушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивачем подано копію вищевказаної постанови від 03.10.2023 року з відміткою про набрання законної сили 14.11.2023 року. Разом з цим, судом під час ознайомлення з інформацією, розміщеною у Єдиному державному реєстрі судових рішень, встанов-лено, що фактичною датою набрання законної сили постанови Першотравневого район-ного суду м. Чернівці від 03.10.2023 року є 16.10.2023 року. При цьому, позивачем не подавалась апеляційна скарга на вказану постанову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що враховуючи вимоги ч.2 ст.317-1 КУпАП, з 16.10.2023 року ОСОБА_1 є особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Також, згідно постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.10. 2023 року, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце роз-гляду справи, шляхом направлення судової повістки, а також смс-повідомлення в судо-ве засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив.

При прийнятті рішення суд також враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах роз-гляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися про-вадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними пра-вами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відтак, суд приходить до переконання, що наявні у справі докази в повній мірі підтверджують, що ОСОБА_1 , будучи із 16.10.2023 особою, позбавленою права ке-рування транспортним засобом, 12.11.2023 здійснив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП і доводи позивача щодо необізнаності про поста-нову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.10.2023 у справі № 725/ 6891/23 розцінюються виключно як спроба уникнути адміністративної відповідально-сті.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені під-стави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґ-рунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо об-ґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослід-ження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, зроб-лених судом по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміні-стративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) ска-сувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним ак-том про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стяг-нення не було посилено.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фак-тичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана поста-нова інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капітана поліції Скрипника Михайла Валерійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.11.2023 року серії ЕНА №1029707 - залишенню без змін.

Згідно ст.139 КАС України, при задоволенні позову суд стягує судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 9, 124, 245, 251-252, 283, 288 КУпАП ст.ст.241-246, 250, 268-272, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з вка-заним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патруль-ної поліції в Чернівецькій області, Департаменту патрульної поліції, про визнання не-законною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за-лишити без задоволення.

Постанову інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капітана поліції Скрипника Михайла Валерійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12.11.2023 року серії ЕНА №1029707 залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 26 грудня 2023 року.

Суддя: О.Є.Терещенко