Справа № 522/16727/23
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/947/193/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Бродецька Тетяна Вікторівна,

за участі представника позивача - адвоката Лапко Едуарда Миколайовича;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (, адреса 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, електронна адреса - ) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

І. ПРОЦЕДУРА

24.08.2023 року в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси адвокат Лапко Е.М. з позовом до відповідача, в якому просить постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕРС №7270220 від 02.07.2023 року, винесену відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, скасувати та справу закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Абухіна Р.Д. від 28.08.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до УПП в Одеській обласні ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху передано до Київського районного суду міста Одеси для розгляду за підсудністю.

Ухвалою від 26.09.2023 року провадження у справі відкрито.

06.10.2023 року від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками.

28.11.2023 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

Представник позивача Лапко Е.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Представник відповідача Некришев Є.А. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якій вказав, що підтримує відзив на позов та просить в задоволенні позову відмовити.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В позовних вимогах представник позивача Ємельянова Р.Б. посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною та незаконною, оскільки позивача зупинив інспектор патрульної поліції з приводу порушення "рядності" та попросив пред`явити посвідчення водія, якого у ОСОБА_1 не було. Після цього поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній не мав права керування таким транспортним засобом. Разом з тим, будь-яких адміністративних матеріалів щодо адміністративного правопорушення, яке стало підставою для зупинки, не було складено. За цих обставин зупинка була незаконною та безпідставною. Вказана постанова порушує права ОСОБА_1 , в зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

У відзиві на позов представник Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції зазначив, що 02.07.2023 року о 22.03 в ході виконання службових обов`язків, у складі екіпажу патрульної поліції, інспектором роти №6 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Цуркан А.В. за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 23, було виявлено транспортний засіб "LEXUS IS 250", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керуючи вищезазначеним транспортним засобом здійснив рух зі смуги, з якої такий рух заборонено та не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1.а) Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП. Представник відповідача звертає увагу на те, що в позовній заяві позивач не заперечує той факт, що керував автомобілем без права керування таким транспортним засобом, а також підтверджує, що після зупинки йому було повідомлено причини зупинки та порушення Правил дорожнього руху.

У відзиві на позовну заяву представник позивача зазначає, що інспектором УПП помилково було кваліфіковано правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП замість ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також адвокат вказує, що оскільки за інкриміноване правопорушення, тобто порушення рядності поліцейські не склали адміністративного матеріалу, інспектор поліції порушив вимоги ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", в якій передбачено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАС № 7270220 від 02.07.2023 року о 22:11:48 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. З вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , 02.07.2023 року о 22:03:07 (м. Одеса, вул. Степова, 23) керуючи ТЗ - LEXUS IS 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п.2.1.а ПДР - керування Т/З особою, яка не має права керування таким Т/З.

З матеріалів фото фіксації, наведених у відзиві на позов, та з матеріалів відео фіксації, доданих до відзиву вбачається, що транспортний засіб LEXUS IS 250, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , під час руху по крайній правій смузі здійснив рух прямо за наявності дорожнього знаку, який дозволяє рух з крайньої правої смуги лише праворуч.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Суд також враховує положення «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, якою встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки частинами 1,2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), то вищезазначений висновок Верховного Суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Такої ж позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові №520/2261/19 від 25.06.2020 року, в якій зазначено, що обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою статті 77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Судом досліджені надані стороною відповідача матеріали відеофіксації, які підтверджують факти, викладені у відзиві на позовну заяву. Також суд приймає доводи сторони відповідача щодо того, що в позовній заяві представник позивача підтверджує, що позивач ОСОБА_1 права на керування транспортним засобом не мав та що йому було повідомлено про причину зупинки.

В постанові від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17 Верховний Суд наголосив про право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Колегія суддів констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача ОСОБА_1 щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки факт порушення Правил дорожнього руху підтверджено наявними матеріалами справи, а доводи сторони позивача щодо необгрунтованості постанови не підтверджені належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 77, 255, 295, 297 КАС України, ст. ст. 251, 283 КпАП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (, адреса 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5, електронна адреса - ) про скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 22.12.2023 року.

Суддя Васильків О.В.