Справа № 400/3464/23
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа №400/3464/23

адміністративне провадження №К/990/43044/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі № 400/3464/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління щодо не проведення позивачу з 01 вересня 2013 року перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 26 червня 2020 року №12/4021 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2017 року по справі №484/1989/15-а, за посадою юрисконсульта 201 зенітного ракетного полку;

- зобов`язати Головне управління повторно розглянути заяву позивача від 17 березня 2023 року про проведення йому з 01 вересня 2013 року перерахунку та виплати пенсії відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 26 червня 2020 року №12/4021 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2017 року у справі №484/1989/15-а провадження №2- а/484/3/17, за нормами, чинними на 01 вересня 2013 року, за посадою юрисконсульта 201 зенітного ракетного полку;

- зобов`язати Головне управління провести позивачу з 01 вересня 2013 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 26 червня 2020 року №12/4021 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2017 року у справі №484/1989/15-а провадження №2-а/484/3/17, за нормами, чинними на 01 вересня 2013 року, за посадою юрисконсульта 201 зенітного ракетного полку;

- зобов`язати Головне управління прийняти відповідне рішення (розпорядження) про перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 вересня 2013 року відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 26 червня 2020 року №12/4021 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2017 року у справі №484/1989/15-а провадження №2-а/484/3/17, за нормами, чинними на 01 вересня 2013 року, за посадою юрисконсульта 201 зенітного ракетного полку;

- зобов`язати Головне управління виплатити різницю перерахованої пенсії за вислугу років позивачу з 01 вересня 2013 року відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 26 червня 2020 року №12/4021 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2017 року у справі №484/1989/15-а провадження №2-а/484/3/17, за нормами, чинними на 01 вересня 2013 року, за посадою юрисконсульта 201 зенітного ракетного полку, з урахуванням раніше виплачених сум, однією сумою.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у проведенні з 01 вересня 2013 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 26 червня 2020 року №12/4021 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2017 року у справі №484/1989/15-а провадження №2-а/484/3/17, за нормами, чинними на 01 вересня 2013 року, за посадою юрисконсульта 201 зенітного ракетного полку.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 з 01 вересня 2013 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату від 26 червня 2020 року №12/4021 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 відповідно до постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 листопада 2017 року у справі №484/1989/15-а провадження №2-а/484/3/17, за нормами, чинними на 01 вересня 2013 року, за посадою юрисконсульта 201 зенітного ракетного полку, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції позивач направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, приписами пп. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції відповідач вказує пункти 1,3 частини четвертої та підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду та посилається на значну кількість судової практики.

Водночас варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Натомість наведені скаржником постанови та оскаржуване судове рішення прийняті хоч і у подібних правовідносинах, проте за різних фактичних обставин справи, з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування.

Отже Суд зауважує, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Мають бути також зазначені правові висновки Верховного Суду, стосовно конкретних норм права, які за наявності подібних правовідносин не враховані судом апеляційної інстанції.

Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Також касаційна скарга відповідача обґрунтована посиланням на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Разом з тим, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд зазначає, що формальне посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки заявником не зазначено щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

Відтак, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Також, слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

Відтак для можливості відкриття касаційного провадження скаржнику потрібно обґрунтувати підстави касаційного оскарження судового рішення.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Колегією суддів установлено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року прийнято в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши касаційну скаргу позивача щодо її відповідності вимогам процесуального закону, Верховний Суд установив, що касаційна скарга не містить обґрунтувань права на касаційне оскарження рішення прийнятого в порядку спрощеного позовного провадження.

Як зазначалося, скаржник посилається на те, що дана справа підлягає касаційному оскарженню на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначаючи, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Однак, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджуванні питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Позивач таких обґрунтувань не наводить.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставинами, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхиленні ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає положенню пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, позаяк не містить чітко зазначених підстав касаційного оскарження з відповідним обґрунтуванням.

Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Враховуючи вищезазначене, скаржнику необхідно зазначити підстави для касаційного оскарження судового рішення, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 5 частини другої статті 330 КАС України, з урахуванням предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

У випадку не усунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п. 1 ч.4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі № 400/3464/23 - залишити без руху.

2. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог статті 330 КАС України касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді Л. В. Тацій

А. І. Рибачук