Справа № 187/2439/23
Суддя: Говоруха В. О.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/2439/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2023 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., при секретарі судового засідання Єрмолаєвої О.В., за участі представника позивача Строценко М.В., відповідача ОСОБА_1 і його представника адвоката Романенко П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федарації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації і забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов адміністративний позов від ГУ ДМС у Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, в якій позивач просить суд: затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою видворення за межі території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 виданий 03.03.2016 терміном дії до 03.03.2021 року, прибув на територію України у 1997 році та з того часу територію України не покидав, дані факти встановлено у рішенні Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25.01.2023 року у справі 187/114/23, а також підтверджуються відсутністю інформації з веб-інтерфейсу інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (далі «Аркан», витяг додається), оскільки дана система зберігає інформацію за останні п`ять років. До органів та підрозділів ДМС України з питання отримання документів на право легально проживання в Україні не звертався.

Так, в ході проведення цільових профілактичних заходів, направлених на протидію нелегальній міграції, уповноваженими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області, виявлено порушення міграційного законодавства з боку Відповідача. Протоколом серії ПР МДН № 005854 від 20.12.2023 року було зафіксовано порушення законодавства України за ч. 1 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова серії ПН МДН № 005846 від 20.12.2023, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави.

Відповідач порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п.14 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «нелегальний мігрант» - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Громадянина російської федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні;

- дії Відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього);

- відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим Відповідач самостійно територію України не покине;

- Петриківським районним судом Дніпропетровської області прийнято рішення від 25.01.2023 року у справі №187/114/23 про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Враховуючи зазначене існують обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі, створення загрози громадському порядку, національній безпеці.

Крім того, у відповідача, який вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців, відсутній документ, що дає право на виїзд з Україну що також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання Відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначав, що після ухвалення рішення суду про його примусове видворення з України він звернувся до адвоката з метою оскарження даного рішення суду, уклав відповідний договір та надав адвокату необхідні документи. Адвокат, в свою чергу, запевнив його в тому, що він оскаржив рішення відносно нього та слід чикати на результати перегляду. Наполягає на відсутності підстав тримати його примусово до видворення та погоджується добровільно виконати рішення суду і залишити територію України.

Адвокат Романенко П.В. заперечуючи проти позову вказую на відсутність правових механізмів видворення ОСОБА_1 за межі території України в зв`язку припиненням дипломатичних стосунків з російською федерацією та відсутністю підстав для його затримання оскільки він жодним чином не ухилявся від виконання рішення суду. Крім того, зазначає про відсутність підстав для утримання ОСОБА_1 з метою його ідентифікації, оскільки його особу встановлено.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 виданий 03.03.2016 терміном дії до 03.03.2021, є громадянином російської федерації.

За правилами ч. 4 ст. 78 КАСУ, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25.01.2023 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ухвалено примусово видворити з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення доведено до відома ОСОБА_1 та набрало законної сили.

Крім того, відповідно до вказаного рішення суду встановлено, що на територію України ОСОБА_4 прибув у 1997 році та з того часу територію України не покидав.

До підрозділів Державної міграційної служби України з заявою про продовження строку перебування в Україні, документування або про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відповідач не звертався.

Таким чином, громадянин російської федерації ОСОБА_4 допустив порушення вимог підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 №150, а саме не виїхав за межі України в установлений законодавством строк та пункт 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон), згідно якого іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно дотримуватися Конституціїта законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Уповноваженими особами ГУ ДМС у Дніпропетровській області протоколом серії ПР МДН № 005854 від 20.12.2023 зафіксовано порушення законодавства України за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесена постанова серії ПН МДН № 005846 від 20.12.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави.

Того ж дня, 20.12.2023 ОСОБА_1 затримано і поміщено до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України строком на 72 години, про що складено відповідний протокол.

Згідно наданої відповідачем копії специфікації № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2023 ОСОБА_1 уклав такий договір з адвокатським бюро Станіслава Казанцева «ДЖАСТІС». Юридичними послугами за таким договором визначено: апеляційне оскарження рішення про депортацію.

Частиною 2статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі в тексті рішення Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частиною 5 статті 26 зазначеного Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

За приписами частини 4 статті 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 8 ст. 30 Закону положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IIІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України №353/271/150 від 23.04.2012 у разі виявлення підстав, передбачених частиною 1статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першоїстатті 289 КАСУ.

Відповідно до п «f» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Однак, обставин, які вказані в статті 5 Конвенції або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та які унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України, судом не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Суд констатує, що у відповідача відсутні документи, які б надавали йому право законно перебувати на території України. Перебуваючи на території України протягом значного періоду часу, відповідач не скористався можливістю легалізувати своє перебування. ОСОБА_1 на час розгляду справи не виконав рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 25.01.2023 про його примусове видворення з України.

У відповідності до положень ст. 289 КАС Україниза наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з відповідних заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Оцінюючи надані сторонами докази суд приходить до висновку про те, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи існує ризик його втечі.

Так, позивачем суду не надано жодних доказів вжиття будь-яких заходів направлених на виконання рішення суду ухваленого за його позовом про примусове видворення відповідача протягом майже одинадцяти місяців.

На переконання суду про відсутність підстав вважати доведеним факт того, що ОСОБА_1 ухиляється чи буде ухилятися від виїзду за межі України після прийняття рішення про його примусове видворення чи існує ризик його втечі, вказує надана ним специфікація до договору про надання правової допомоги від 01.02.2023 з адвокатом, предметом якого було саме апеляційне оскарження такого рішення, що свідчить на користь висновку про те, що відповідач мав обґрунтовані сподівання на оскарження такого рішення суду від 25.01.2023 в передбаченому законом порядку, о отже сподівався на відсутність остаточного рішення суду про його примусове видворення, яке він повинен виконати.

Інших відомостей, що можуть свідчити про вжиття відповідачем будь-яких дій направлених на свідоме ухилення від виконання рішення про його примусове видворення, суду не надано.

Таким чином позовні вимоги, про затримання відповідача та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, з метою видворення його за межі території України безпідставні та в їх задоволенні слід відмовити.

Суд наголошує на тому, що надані позивачем матеріали містять копію паспорта громадянина російської федарації на ім`я ОСОБА_1 та довідку про особу, оформлену представником позивача 20.12.2023 відносно ОСОБА_1 , що свідчить про встановлення його особи, а отже про безпідставність вимоги позивача про затримання відповідача поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації.

Таким чином в задоволенні позовних вимоги слід відмовити.

Судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 246, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федарації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації і забезпечення видворення за межі території України, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. В. Липинського, 7, .

Представник позивача Строценко Марина Вікторівна, 51800, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н.,смт Петриківка пр.П.Калнишевського,буд.69.

Відповідач - громадянин російської федерації ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя: В. О. Говоруха