Справа № 120/13819/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 грудня 2023 р. Справа № 120/13819/23

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко М.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Мишковської Т.М.,

представника відповідачів: Іванова Ю.В.,

представника третьої особи: Кисляка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

08.09.2023 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати абзац 5 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України № 3038/5 від 23.08.2023 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", в частині виключення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 з переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна та, як наслідок, включити приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що наказом Міністерства юстиції України № 3038/5 від 23.08.2023 року "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", її виключено з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, у зв`язку з невідповідністю критерію, визначеному абзацом 2 підпунктом 9 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".

На переконання позивача, наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим, вона звернулась з цим позовом до суду.

Одночасно з пред`явленням позову до суду, позивачем, до відкриття провадження у справі, подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

11.09.2023 року представник відповідача1 надіслав електронною поштою заперечення на заяву про забезпечення позову, у яких просить постановити ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

Ухвалою суду від 13.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України.

Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Національні інформаційні системи".

13.09.2023 року представник відповідача1 подав до суду заперечення на заяву про забезпечення позову, у яких просить постановити ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

26.09.2023 року третя особа подала до суду пояснення, в яких просила прийняти рішення суду з урахуванням даних пояснень.

28.09.2023 року представник відповідача1 подав відзив на адміністративний позов, у якому вказав, що листом від 29.04.2022 року № 6222-2022/11-1/5943-2022/11 Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (додається) було повідомлено Міністерству юстиції України про відповідність приватного нотаріуса критерію, визначеному, зокрема, абзацом другим підпункту 9 пункту 1 Постанови.

Таким чином, наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" від 03.05.2022 року № 1760/5 приватного нотаріуса було включено до зазначеного переліку.

Відповідач1 зазначає, що доручення Міністерства юстиції України від 11.04.2022 року № 29234/37.1/32-22, на яке посилається позивач, було направлено начальникам міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції у зв?язку з державним регулюванням нотаріальної діяльності відповідно до статті 2 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон) і жодним чином не стосувалось проведення перевірки нотаріусів на відповідність критерію, визначеному абзацом другим підпункту 9 пункту 1 Постанови, та включення до переліку.

Однак відповідач1 зауважує, що у відповідь на зазначене доручення Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не було повідомлено Міністерству юстиції України про вчинення приватним нотаріусом виконавчих написів (лист від 14.04.2022 року № 4875-2022/11-1/5418-2022/11.

Таким чином, твердження позивача про те, що "володіючи вказаною інформацією, після проведення необхідних перевірок, відповідач прийняв рішення про відповідність позивача критеріям, визначеним підпунктом 9 пункту 1 Постанови № 164 та включив її до переліку" та про те, що "відповідач змінив свою позицію відносно скасованих нотаріальних написів" не відповідають дійсності.

Про факти вчинення приватним нотаріусом виконавчих написів на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, Міністерству юстиції України стало відомо лише після проведення позапланової перевірки дотримання приватним нотаріусом порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства в межах предмета звернення ОСОБА_2 від 06.06.2023 року, а також здійснення моніторингу інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

За результатами перевірки та моніторингу інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлені факти вчинення приватним нотаріусом у період після 24.11.2017 року виконавчих написів на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими.

Таким чином, Міністерством юстиції України встановлено невідповідність приватного нотаріуса критерію, визначеному абзацом другим підпункту 9 пункту 1 постанови та наказом Міністерства юстиції України "Про внесення змін до перелік нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" від 23.08.2023 року № 3038/5, приватного нотаріуса було виключено з переліку.

Також відповідач1 заперечив щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведене, відповідач 1 вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

05.10.2023 року представник позивача подала відповідь на відзив, у якій просила задовольнити позовні вимоги повністю.

12.10.2023 року відповідач1 подав заперечення проти відповіді на відзив, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

12.10.2023 року на адресу суду представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог та просила:

- визнати протиправним та скасувати абзац 5 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України №3038/5 від 23.08.2023 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", частині виключення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 з переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна та як наслідок включити приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна;

- визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)1108/7 від 06.09.2023 року "Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1.";

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно внесення Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 3353, виданого Міністерством юстиції України 30 березня 1999 року на ім?я Стець (після розірвання шлюбу ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.10.2023 року заяву представника позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі співвідповідача Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Одночасно, 12.10.2023 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року заяву про забезпечення позову приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 задоволено. Вжито заходи забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у даній справі шляхом:

- зупинення дії пункту 1 наказу Міністерства юстиції України №3038/5 від 23.08.2023 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", в частині виключення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна;

- зупинення дії наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)1108/7 від 06.09.2023 року "Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 " ;

- заборони Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України вчиняти дії щодо розгляду подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 та приймати рішення за результатами цього розгляду.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року постановлено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено справу до судового розгляду на 31.10.2023 року.

16.10.2023 року відповідач 1 направив електронною поштою до суду заперечення на заяву про забезпечення позову, у яких просить постановити ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

17.10.2023 року відповідач 1 направив поштою до суду заперечення на заяву про забезпечення позову, у яких просить постановити ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

19.10.2023 року представник позивача подала до суду клопотання про долучення додаткових доказів, а саме: копія звернення від 19.09.2023 року за вих.№55/01-16; копія експертного висновку від 17.10.2023 року.

24.10.2023 року відповідач1 направив електронною поштою заперечення на клопотання про долучення доказів, у якому просить відмовити у задоволенні поданого клопотання.

24.10.2023 року відповідач1 надіслав електронною поштою до суду заяву, у якій просить надіслати заяву позивача про збільшення позовних вимог і розмістити зазначену заяву в підсистемі "Електронний суд".

26.10.2023 року відповідач1 надіслав поштою до суду заяву, у якій просить надіслати заяву позивача про збільшення позовних вимог і розмістити зазначену заяву в підсистемі "Електронний суд".

26.10.2023 року відповідач1 направив поштою заперечення на клопотання про долучення доказів, у якому просить відмовити у задоволенні поданого клопотання.

30.10.2023 року до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача про визначення порядку і способу виконання ухвали суду про забезпечення позову від 16.10.2023 року.

01.11.2023 року до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання представника позивача про повернення заяви про визначення порядку і способу виконання ухвали суду про забезпечення позову від 16.10.2023 року без розгляду.

01.11.2023 року від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому представник відповідача2 вказав, що на виконання доручення Міністерства юстиції України від 14.07.2023 року №-1-23/37.1 наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №925/7 від 25.07.2023 було призначено проведення позапланової перевірки приватного нотаріуса ОСОБА_1 в межах предмета звернення ОСОБА_2 .

Отже, звернення ОСОБА_2 , яке безпосередньо стосується нотаріальних дій, що вчинялись приватним нотаріусом ОСОБА_1. було підставою для проведення перевірки.

Відповідач2 вказав, що на виконання доручення Міністерства юстиції України від 14.07.2023 року № 92269/8931-1-23/37.1 ЦМУМЮ (м. Київ) була призначена та проведена позапланова перевірка приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 , під час якої встановлено, що нотаріусом в 2020 році вчинено 206 виконавчих написів на кредитних договорах, що не є нотаріально посвідченими.

03.08.2023 року комісією складено довідку за результатами проведеної позапланової перевірки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 в межах предмета звернення ОСОБА_2 .

Довідка про перевірку містить висновок, зокрема, про те, що приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1., після 24.11.2017 року, вчиняла виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, а саме 06.04.2020 року, 08, 11, 12, 20 та 26.05.2020 року, однак 19.06.2020 року їх скасувала.

Про результати проведеної позапланової перевірки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1. Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом № 42622/9.2-23/вх.36162/9-23 від 16.08.2023 року проінформовано Міністерство юстиції України.

Таким чином, на думку відповідача2, позапланова перевірки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1. в межах предмета звернення ОСОБА_2 проведена у відповідності з чинним законодавством, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідач2 вказує, що з підстав передбачених статею 12 Закону України "Про нотаріат" для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) 06.09.2023 за вих. № 46524/9.3-23 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України направлено подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №3353, виданого Міністерством юстиції України 30 березня 1999 року на ім?я ОСОБА_3 , та з проханням розглянути питання про анулювання вказаного свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю на підставі підпунктів "з"; "і" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України "Про нотаріат", а саме набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії; неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.

Таким чином, направлення Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю здійснено відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, відповідач2 вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

02.11.2023 року від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

03.11.2023 року від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшли заперечення, у яких представник відповідача просить у задоволенні заяви представника позивача про визначення порядку і способу виконання ухвали суду про забезпечення позову від 16.10.2023 року відмовити.

Ухвалою суду від 03.11.2023 року заяву представника позивача про визначення способу і порядку виконання ухвали суду про забезпечення позову у адміністративній справі №120/13819/23 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 31.10.2023 року, розгляд справи відкладено на 21.11.2023 року, в зв`язку з клопотання представника відповідача щодо продовження процесуального строку на подачу відзиву.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 21.11.2023 року, оголошено перерву у справі до 07.12.2023 року перед дослідженням доказів.

Ухвалою суду від 07.12.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії: подання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 21 серпня 2018 року за № 9263 на ім?я ОСОБА_4 ; подання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 28 серпня 2019 року за № 9543 на ім?я ОСОБА_5 ; подання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 08 жовтня 2008 року за № 7077 на ім?я ОСОБА_6 ; подання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 29 квітня 2011 року за № 8513 на ім?я ОСОБА_7 .

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 07.12.2023 року оголошено перерву у справі до 14.12.2023 року, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

13.12.2023 року на адресу суду надішли витребувані ухвалою суду від 07.12.2023 року документи.

13.12.2023 року представник позивача подала до суду письмові пояснення, у яких просить задовольнити адміністративний позов.

14.12.2023 року в судове засідання з`явилися позивач, представники позивача, відповідача та третьої особи.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача1 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Третя особа у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази, судом встановлено наступне.

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1. 30.03.1999 року отримала свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №3353 на підставі якого здійснювала приватну нотаріальну діяльність по Хмельницькому районному, згодом Хмельницькому міському нотаріальному округу та з 17.08.2012 року зареєструвала та здійснює приватну нотаріальну діяльність по Вінницькому міському нотаріальному округу.

З 24.02.2022 року, після введення в Україні воєнного стану, позивач, як і інші нотаріуси була відключена від єдиних державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України та діяла відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".

13.04.2022 року на виконання доручення Міністерства юстиції України від 11.04.2022 року № 29234/37.1/32-22, позивач повідомила, що нею було вчинено 211 виконавчих написів у період з 06.04.2020 року по 26.05.2020 року. Стягувачем по яким було ТОВ "ФК "ПАРІС". У вказаному повідомленні на адресу Міністерства юстиції України, позивач також зазначила, що всі 211 виконавчих написів нею було скасовано 02.07.2020 року, про що одразу було направлено відповідні листи стягувачу - ТОВ "ФК "ПАРІС", боржникам та виконавцям у яких такі написи перебували на виконанні.

28.04.2022 року, на виконання постанови КМУ від 28.02.2022 №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 №480) позивач звернулась до Відділення Нотаріальної палати України у Вінницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про включення її до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, затвердженого Міністерством юстиції України.

За результатами перевірки Приватного нотаріуса на відповідність критеріям, визначеним підпунктом 9 пункту 1 Постанови №164, Міністерством юстиції України прийнято наказ від 03.05.2022 за №1760/5 "Про затвердження переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" та включено позивача до вказаного переліку.

08.06.2023 року ОСОБА_8 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Д. Лубінця зі зверненням, у якому просив направити до КМУ акт реагування про внесення відповідних змін до пункт 9 постанови КМУ № 164 від 28.02.2022 року "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", оскільки приватні нотаріуси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_1. та інші, які після 24 листопада 2017 року вчиняли виконавчі напису на кредитних договорах, який не є нотаріально посвідченим, що підтверджується чисельними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

У зв?язку з розглядом звернення ОСОБА_8 від 08.06.2023 року, яке надійшло до Міністерства юстиції України листом представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 30.06.2023 року № 5952.2/Ж-15513.3/23/23/43.3 (вх. № 8931-1-23 № 03.07.2023 року), за дорученням Міністерства юстиції України від 14.07.2023 року №92269/8931-1-23/37.1 та відповідно до пункту 14 Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 року № 357/5, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м. Київ) 26.07.2023 року була проведена позапланова перевірка дотримання приватним нотаріусом ОСОБА_1. порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства в межах предмета звернення, а також здійснено моніторинг інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень - державній інформаційній системі, що входить до складу Єдиної судової інформаційної системи і забезпечує збирання, облік (реєстрацію), накопичення, зберігання, захист, пошук та перегляд інформаційних ресурсів Реєстру (сукупності електронних примірників судових рішень та електронних примірників окремих думок суддів та їх образів).

За результатами проведеної позапланової перевірки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 в межах предмета звернення ОСОБА_8, проведено позапланову перевірку, складено довідку від 03.08.2023 року, в якій встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_1 у період після 24.11.2017 року вчиняла виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, а саме: 06.04.2020 року, 08, 11, 12, 20 та 26.05.2020 року, однак 19.06.2020 року, позивач їх скасувала.

Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1019/7 від 16.08.2023 «Про усунення приватним нотаріусом ОСОБА_1. порушень та помилок» наказано: ОСОБА_1 усунути, з урахуванням висновків та рекомендацій порушення та помилки, виявлені комісією під час перевірки, у тритижневий строк з дня отримання цього наказу; письмово повідомити відділ з питань нотаріату у Вінницькій області Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заходи, які вжиті для усунення цих порушень та помилок, та надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо, у тижневий строк після закінчення строку, установленого для усунення порушень та помилок.

Наказом Міністерства юстиції України № 3038/5 від 23.08.2023 року "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", позивача виключено з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, у зв`язку з невідповідністю критерію, визначеному абзацом 2 підпунктом 9 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".

Вподальшому, 06.09.2023 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) внесло подання Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1 на підстав підпунктів "з", "і" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України "Про нотаріат", а саме набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії; неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.

Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №1108/7 від 06.09.2023 року зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1. тимчасово з 07.09.2023 року, але не більше як на шість місяців, до вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №3353, виданого Міністерством юстиції України 30.03.1999 року на ім?я ОСОБА_9 .

На переконання позивача, такі накази є протиправним та підлягають скасуванню, оскільки всі виконавчі написи вчинені на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідченими, самостійно скасовані та про їх скасування повідомлено Міністерство юстиції України до включення її до Переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, та, як наслідок протиправними є дії відповідача стосовно внесення Подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Так, надаючи оцінку вказаним позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

У зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією росії, Указами Президента України неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який діє по даний час.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статей 7 і 34 Закону України "Про нотаріат", Указу Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 винесено Постанову №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України №480 від 19.04.2022), якою установлено, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вчиняються з урахуванням особливостей (заборон).

Згідно з пп. 8 п. 1 Постанови №164 нотаріальне посвідчення договорів щодо відчуження, поділу (виділу) нерухомого майна, спадкових договорів, договорів іпотеки, про заміну кредитора (відступлення прав вимоги) за кредитним договором та/або договором іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя, встановлення довірчої власності на нерухоме майно, визначення розміру часток у праві спільної власності, договорів поділу спільного майна подружжя (виділу з нього), позички, найму (оренди), лізингу будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на строк не менш як три роки, відчуження цінних паперів, корпоративних прав, у тому числі договорів про внесення змін до таких договорів або їх розірвання (припинення), довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, управління і розпорядження цінними паперами, корпоративними правами, на право доступу до індивідуального банківського сейфа, засвідчення справжності підпису на актах приймання-передачі частки (частини частки) у статутному (складеному) капіталі (статутному фонді) юридичної особи, а також видача свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього з подружжя) на підставі їх спільної заяви, свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (електронних аукціонів), у тому числі тих, що не відбулися (далі - нотаріальні дії щодо цінного майна), здійснюється виключно нотаріусами, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна (далі - Перелік).

Підпунктом 9 пункту 1 Постанови №164 встановлено, що до переліку включаються нотаріуси, нотаріальна діяльність яких не припинена або які працюють в державній нотаріальній конторі та відповідають критеріям визначеним цим підпунктом.

Зокрема, абзацом другим підпункту 9 пункту 1 передбачено обмеження щодо включення до переліку нотаріусів які після 24 листопада 2017 р. вчиняли виконавчі написи на кредитному договорі, що не є нотаріально посвідченим.

Судом встановлено, що у період з 06.04.2020 року по 26.05.2020 року позивач вчинила 211 виконавчих написів на кредитних договорах, що не є нотаріально посвідченим. Вказана обставина сторонами не заперечується.

13.04.2022 року позивач повідомила територіальний орган Міністерства юстиції України про те, що всі 211 виконавчих написів, які вчинені у період з 06.04.2020 року по 26.05.2020 року, нею скасовані 02.07.2020 року (а.с. 16, том 1).

28.04.2022 року позивач звернулась із заявою до територіального органу Міністерства юстиції про включення її до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, оскільки вважала, що скасувавши вчинені написи вона є такою, що відповідає критеріям, визначеним Постановою №164 (а.с. 18, том 1).

Суд вважає за необхідне зазначити, що підпунктами 10, 13 пункту 1 Постанови №164 передбачено, що для включення до переліку нотаріус, який відповідає критеріям, визначеним підпунктом 9 цього пункту, подає (надсилає) до відділення Нотаріальної палати України (для приватних нотаріусів) та територіального органу Міністерства юстиції заяву про включення до переліку (далі - заява) у паперовій або електронній (з накладеним кваліфікованим електронним підписом нотаріуса) формі, в якій підтверджує таку відповідність.

Протягом двох робочих днів з дня отримання заяви приватного нотаріуса відділення Нотаріальної палати України повідомляє відповідному територіальному органу Міністерства юстиції щодо фактичного провадження приватної нотаріальної діяльності таким нотаріусом на його робочому місці;

протягом чотирьох робочих днів з дня отримання заяви нотаріуса територіальний орган Міністерства юстиції забезпечує проведення перевірки достовірності інформації, що міститься в заяві, і надсилає Міністерству юстиції результати такої перевірки та інформацію, надану відділенням Нотаріальної палати України;

протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення від територіального органу Міністерство юстиції перевіряє відповідність нотаріуса критеріям, визначеним підпунктом 9 цього пункту, та включає його до переліку або приймає обґрунтоване рішення про відмову у такому включенні, копія якого протягом трьох робочих днів надсилається нотаріусу.

Отже, в даному випадку, територіальний орган Міністерства юстиції отримавши заяву про включення позивача до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, забезпечив проведення перевірки достовірності інформації, що міститься в заяві, і надіслав Міністерству юстиції результати такої перевірки та інформацію, надану відділенням Нотаріальної палати України.

В свою чергу, Міністерство юстиції отримавши повідомлення від територіального органу Міністерство юстиції перевірило відповідність нотаріуса (позивача) критеріям, визначеним підпунктом 9 цього пункту, та Наказом №1760/5 від 03.05.2022 року включило її до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна.

Натомість, за дорученням Міністерства юстиції України від 14.07.2023 року №92269/8931-1-23/37.1 та відповідно до пункту 14 Порядку 357/5, 26.07.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м. Київ) проведена позапланова перевірка дотримання приватним нотаріусом ОСОБА_1. порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства в межах предмета звернення, а також здійснено моніторинг інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень - державній інформаційній системі, що входить до складу Єдиної судової інформаційної системи і забезпечує збирання, облік (реєстрацію), накопичення, зберігання, захист, пошук та перегляд інформаційних ресурсів Реєстру (сукупності електронних примірників судових рішень та електронних примірників окремих думок суддів та їх образів).

За результами проведеної позапланової перевірки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1. в межах предмета звернення ОСОБА_8 складено довідку від 03.08.2023 року, в якій встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_1 у період після 24.11.2017 року вчиняла виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, а саме: 06.04.2020 року, 08, 11, 12, 20 та 26.05.2020 року, однак 19.06.2020 року, позивач їх скасувала.

Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №1019/7 від 16.08.2023 "Про усунення приватним нотаріусом ОСОБА_1. порушень та помилок" наказано ОСОБА_1 усунути з урахуванням висновків та рекомендацій порушення та помилки, виявлені комісією під час перевірки, у тритижневий строк з дня отримання цього наказу; письмово повідомити відділ з питань нотаріату у Вінницькій області Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про заходи, які вжиті для усунення цих порушень та помилок, та надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо, у тижневий строк після закінчення строку, установленого для усунення порушень та помилок.

Вподальшому, наказом Міністерства юстиції України № 3038/5 від 23.08.2023 року "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", позивача виключено з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, у зв`язку з невідповідністю критерію, визначеному абзацом 2 підпунктом 9 пункту 1 Постанови №164.

Як вже зазначено судом, абзацом другим підпункту 9 пункту 1 передбачено обмеження щодо включення до переліку нотаріусів які після 24 листопада 2017 р. вчиняли виконавчі написи на кредитному договорі, що не є нотаріально посвідченим.

Тобто, підставою для прийняття вказаного наказу стали висновки позапланової перевірки Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1., під час якої встановлено, що позивач вчиняла виконавчі написи на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідченими, а саме 06.04.2020 року, 08, 11, 12, 20 та 26.05.2020 року, однак 19.06.2020 року, їх скасувала.

Разом з тим, суд наголошує, що на час включення позивача до Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, Міністерства юстиції володіло інформацією про вчинення позивачем виконавчих написів на кредитних договорах, що не є нотаріально посвідченим та їх самостійним вподальшому скасуванням, що підтверджується матеріалами справи.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.comS.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Виходячи із обставин встановлених у цій справі, відповідач принципу належного урядування як і вимог закону про повне обґрунтування власного рішення не дотримався. Зокрема, оскаржуваний наказ, яким позивача виключено з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, містить лише посилання на абзац 2 підпункту 9 пункту 1 Постанови №164, однак яка саме невідповідність позивача та що змінилось з часу включення позивача до такого Переліку, оскаржуваний наказ не містить.

Крім того, суд враховує , що згідно частини 3 статті 51 Закону № 3425-XII, у разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що усі виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, позивач скасувала і вжила всіх залежних від неї заходів, передбачених ст. 51 Закону України «Про нотаріат» щодо скасування та повідомлення усіх зацікавлених осіб про скасування нотаріальних дій.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що застосовані до позивача заходи реагування є надто суворими, які тягнуть надзвичайно тяжкі наслідки для позивача, яка в такий спосіб позбавляється права займатися нотаріальною діяльністю, при тому, що відповідачі не надали належних та допустимих доказів на доведення правомірності своїх рішень та співмірності вжитих заходів реагування.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги встановлені судом обставити, наказ Міністерства юстиції України від 23.08.2023 року №3038/5, у спірній частині, є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується внесеного подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, то суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства юстиції України від 28 липня 2011 року № 1904/5 затверджено Порядок внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок № 1904/5).

Приписами пункту 3 Порядку № 1904/5 обумовлено, що подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції повинно містити: інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

До Подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання; доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у Поданні (у разі наявності); копії документів про зупинення нотаріальної діяльності (щодо приватного нотаріуса); копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо; засвідчена в установленому порядку копія рішення Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції про направлення до Комісії Подання, яке прийняте відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" або Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Перелік документів, які додаються до Подання, визначається Мін`юстом, територіальним органом Міністерства юстиції залежно від підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону.

За результатами розгляду Подання Комісія може ухвалити одне з таких рішень: про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; про відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України, за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів, у випадках: зокрема, у випадках:

з) набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії;

і) неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України;

Рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути оскаржено до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2023 року Міністерство юстиції України підготовлено та направлено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №3353, виданого Міністерством юстиції України 30 березня 1999 року на ім?я ОСОБА_9 .

На підставі вищезазначеного рішення, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято наказ №1108/7 від 06.09.2023 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1.».

Суд погоджується з доводами позивача, що для прийняття рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю на підставі підпунктів "з" та/або "і" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України "Про нотаріат" повинні бути вчинені нотаріусом такі порушення, що у своїй сукупності є достатніми для застосування такого засобу реагування, як анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

При цьому, суд знову ж таки наголошує, що усі виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, позивач скасувала і вжила всіх необхідних заходів, передбачених ст. 51 Закону України «Про нотаріат» щодо скасування та повідомлення усіх зацікавлених осіб про скасування нотаріальних дій.

Як вже зазначено судом, застосовані до позивача заходи реагування є надто суворими в порівнянні з встановленими судом обставинами, тягнуть надзвичайно тяжкі наслідки для позивача.

З огляду на вказані обставини, відповідач належним чином не обгрунтував тяжкість проступку приватного нотаріуса, співмірність таких дій та ініційованому покаранню, а відтак безпідставно вніс на розгляд Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Окремо суд зазначає, що 06.09.2023 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернулося до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України з аналогічними поданнями відносно інших нотаріусів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Усі перелічені нотаріуси разом з ОСОБА_1 по справі фігурують у зверненні ОСОБА_10 , що було використано відповідачами як підстава для проведення позапланових перевірок та подальшого внесення Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.

За результатами розгляду Подань про анулювання свідоцтв про право на зайняття нотаріальною діяльністю, Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату прийнято відповідні рішення від 31.10.2023 року про відмову в анулюванні свідоцтв про право на заняття нотаріальною діяльністю вказаних нотаріусів.

Вказані рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 31.10.2023 року винесені відносно нотаріусів, які вчиняли виконавчі написи, додатково вказують на те, що вчинення нотаріусом виконавчих написів не може бути належною підставою для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, за відсутності скарг на такі дії з боку осіб відносно яких такі написи вчинені.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач самостійно скасувала виконавчі написи і вжила усіх необхідних заходів, спрямованих на уникнення негативних наслідків від вчинених виконавчих написів та за відсутності скарг щодо таких нотаріальних дій, а також визнання її роботи «задовільною» за наслідками попередніх комплексних перевірок, суд вважає, що застосовані до позивача санкції у вигляді оспорюваних наказів та Подання є такими, що не співмірні з обставинами вчинення і подальшого самостійного скасування виконавчих написів.

Враховуючи вищевикладене, дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно внесення Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 3353, виданого Міністерством юстиції України 30 березня 1999 року на ім?я ОСОБА_9 є протиправними та не співмірними з встановленими обставинами.

Що стосується правомірності наказу про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності позивача, суд зважає на таке.

Відповідно п. 8 ст. 29-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії таких обставин: у разі направлення територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю - до вирішення питання по суті, але не більш як на шість місяців.

Враховуючи те, що підставою видання наказу про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності позивача є подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, яке визнано судом протиправним та неспівмірним встановленим обставинам справи, такий наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №1108/7 від 06.09.2023 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1.» також є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 4 статті 9 КАС України встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з?ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

В силу ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу приписів ч. 8 ст.79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як зазначено у статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. А згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у зв`язку з повним задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2147 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів у справі (солідарно).

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн., то суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас в силу вимог частини 7 статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу учасників справи на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням заперечень відповідачів, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 10000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати абзац 5 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України №3038/5 від 23.08.2023 «Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна», в частині виключення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 з переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна та як наслідок включити приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна.

Визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №1108/7 від 06.09.2023 року «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1.».

Визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стосовно внесення Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 3353, виданого Міністерством юстиції України 30 березня 1999 року на ім?я ОСОБА_9 .

Стягнути на користь приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (провулок Музейний, 2д, м. Київ, 01001, ) солідарно.

Стягнути на користь приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (провулок Музейний, 2д, м. Київ, 01001, ) солідарно.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач1: Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, )

Відповідач2: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (провулок Музейний, 2д, м. Київ, 01001, )

Третя особа: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (вул. Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053, )

Повний текст рішення суду складено 19.12.2023 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович