Справа № 504/1414/23
Суддя: Барвенко В. К.
Дата ухвалення: 2023-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/1414/23
Провадження № 2-а/504/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді -Барвенко В.К.,

секретаря Завади Ю.А., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, б. 5), про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2023 року позивач звернувся із вказаним адміністративним позовом до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.04.2023 року відкрито спрощене провадження у справі.

Сторони сповіщені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Позиція заявника:

Заявник на обгрунтування свого адміністративного позову зазначив, що 23.03.2023 року поліцейським УПП в Одеській області Ріпка ВВ. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не у автоматичному режимі серії ЕАС № 6723330, та накладено стягнення у сумі 8500 грн, за ч. 8 ст. 121 КУпАп.

За змістом постанови ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи реєстраційних документів, а також відносно автомобіля з іноземною реєстрацією Митним кодексом України встановлені певні обмеження, а саме керування чи розпорядження особою, яка не ввозила автомобіль на митну територію України, або не переміщувала в митний режим транзиту, заборонено.

Внаслідок чого ОСОБА_1 порушив п. 2.1 ПДР України.

Заявник стверджує, що інспектор поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, постанова не містить посилань на засіб фіксації адміністративного правопорушення.

Позиція відповідача:

У своєму відзиві, до якого додані матеріали відео фіксації правопорушення, які досліджені судом, відповідач зазначив, що з матеріалів про адміністративне правопорушення було встановлено, що 23.03.2023 року поліцейським УПП в Одеській області Ріпка ВВ. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не у автоматичному режимі серії ЕАС № 6723330, та накладено стягнення у сумі 8500 грн, за ч. 8 ст. 121 КУпАп., оскільки встановлено що ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був тимчасово ввезений на територію України до якого встановлено обмеження встановлені Митним кодексом, а саме заборона керування транспортним засобом особою яка не ввозила його на територію України, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене частиною 8 статті 121 КУпАП.

Після зупинки даного ТЗ, відповідач підійшов, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним обмежень, встановлених Митним кодексом України, а також ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водієм ТЗ виявився позивач, який на вимогу поліцейського пред`явив відповідні документи, після чого знову ж таки проінформовано його про порушення ним обмежень Митного кодексу України, а також ПДР.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП Інспектор УПП ознайомив правопорушника із ст. 63 Конституції України та ст.ст. 268, 289 КУпАП, також поліцейським було заслухано пояснення ОСОБА_1 .

Після чого інспектором УППП було прийняте рішення розглянути справу про адміністративне правопорушення та винести постанову.

23.03.2023 поліцейським було винесено постанову серії ЕАС № 6723330про адміністративне правопорушення за ч.8 ст.121 КУпАП та ознайомлено ОСОБА_1 з її змістом, шляхом надання постанови для особистого ознайомлення, а також було запропоновано йому отримати копію постанови, відповідно до вимог ст.ст. 285 КУпАП, яку позивачем отримано наручно.

Таким чином, розглядаючи дану справу, поліцейським УПП було з`ясовано всі обставини, які підлягають з`ясуванню.

Поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, будь-яких порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не допускав.

У своєму відзиві відповідач звертає увагу суду, що ОСОБА_1 у позовній заяві сам же визнає вину та факт керування вище вказаним ТЗ з порушенням обмежень встановлених Митним кодексом України, а також підтверджує вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.8 ст. 121 КУпАП, оскільки оскаржує саму процедуру складання постанови, а також порядок розгляду справи, який поліцейським проведено відповідно до законодавства, однак не заперечує керування транспортним засобом, який був тимчасово ввезений на територію України до якого встановлено обмеження встановлені Митним кодексом України.

Відповідно до ч.5 ст14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.5 ст.380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватись на митній території України, виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну для власних особистих потреб.

Відповідно до ч.8 ст.121 КУпАП - керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Главою 19 КУпАП передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, в тому числі за ст.121 КУпАП, посадова особа органу Національної поліції має праворо зглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів, частинами статті 121, статтями 121, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Виходячи з цього, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача протокол не складався, а була винесена постанова серії БАД №221445 від 30.03.2023 у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до Наказу МВС від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі - пунктом 4 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст..283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Таким чином, керуючись положеннями норм КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху, Інструкції №1395 від 07.11.2015 та іншими нормативно - правовими актами, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП.

Отже, на думку відповідача поліцейський УПП мав всі законні підстави для зупинки траспортного засобу, ним дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів.

Відповідно оскаржувана постанова обгрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача безпідставні та необґрунтовані.

Позиція суду:

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що 23.03.2023 року поліцейським УПП в Одеській області Ріпка ВВ. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксованого не у автоматичному режимі серії ЕАС № 6723330, та накладено стягнення у сумі 8500 грн, за ч. 8 ст. 121 КУпАп., оскільки встановлено що ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , який був тимчасово ввезений на територію України до якого встановлено обмеження встановлені Митним кодексом, а саме заборона керування транспортним засобом особою яка не ввозила його на територію України, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене частиною 8 статті 121 КУпАП.

Копію постанови ОСОБА_1 отримав, що стверджується його підписом у розділі постанови «копію постанови мною отримано».

Оспорюючи законність постанови поліцейського, позивач послався на відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП, порушення процедури розгляду справи без складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також без відео фіксації правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху;

В ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про дорожній рух" тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Частиною першою та п`ятою статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Частина 8 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування, саме водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить, що порушення вказаної заборони посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, суб`єктом правопорушення, передбаченого вказаною нормою, є саме водій транспортного засобу.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Інформацією Одеської митниці Державної митної служби України від 07.07.2003 підтверджується, що згідно наявної бази даних Одеської митниці транспортний засіб, автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , було ввезено на митну територію України 17.04.2018 через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Доманове- Мокране» громадянином Республіки білорусь ОСОБА_2 , в режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

Станом на 17.07.2023 року згідно інформації по системі «Аркан» автомобіль не вивозився на межі митної території України.

Крім того, у судовому засіданні оглянуто відеофайл, який міститься на DVD-R диску, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 23.03.2023 року Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , факт розгляду адмінправопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Як зазначалося судом вище, частиною 5 ст. 380 Митного Кодексу України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Отже, право використання вказаного транспортного засобу на митній території України мають виключно особи, які ввезли зазначений транспортний засіб в Україну, для їхніх особистих потреб.

Таким чином, під час розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що ОСОБА_1 23.03.2023 року керував автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_2 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: передано автомобіль у користування особі, яка не ввозила його на митну територію України.

Справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 122 КУпАП, була розглянута відносно позивача безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що позивач розцінює як порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення його до відповідальності.

Згідно з ч. 1ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 8 ст. 121 КУпАП, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі № 5-рп/2015 (Рішення) визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також, Конституційний Суд у вказаному рішенні звернув увагу на те, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

В ч.ч. 2-3 ст. 258 КУпАП встановлено, що Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП.

Таким чином, при притягненні особи до адміністративної відповідальності позивача за ч. 8 ст. 121 КУпАП працівником національної поліції протокол про адміністративне правопорушення не складається, постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 8 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 уповноважена особа відповідача діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи та оцінюючи досліджені судом докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови серії ЕАС № 6723330 від 23.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП та закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: передано автомобіль у користування особі, яка не ввозила його на митну територію України.

У зв`язку з цим в задоволенні позову слід відмовити.

У справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням положень КАС України, судовий збір у разі відмови у задоволенні позову покладається на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241, 257-262, 293-295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, б. 5), про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.К. Барвенко