Справа № 380/6248/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

22 грудня 2023 рокусправа № 380/6248/23 м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) клопотання Львівської митниці про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Львівської митниці, військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:

- визнати протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України щодо видачі (вилучення, передачі) військовій частині № НОМЕР_1 транспортного засобу "AUDI A4 ALLROAD, 2013 р.в., ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 , з ключем запалювання;

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Військової частини № НОМЕР_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.03.2022р. № 205аг «Про примусове відчуження та вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану», а саме, - легкового автомобіля марки AUDI A4 ALLROAD, 2013 р.в., ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 , з ключем запалювання;

- зобов`язати військову частину № НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 регіонального управління Державної прикордонної служби України повернути ОСОБА_1 , або уповноважений ним особі, легковий автомобіль марки AUDI A4 ALLROAD, 2013 р.в., ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 , з ключем запалювання;

- стягнути з Львівської митниці ДМС України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 40000 грн;

- стягнути з військової частини № НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 40000 грн.

Підставою позову зазначено, згідно з протоколом про порушення митних правил № 1257/20900/21 від 04.07.2021 року Львівською митницею було тимчасово вилучено майно позивач, а саме автомобіль марки AUDI A4 ALLROAD, 2013 р.в., ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 та поміщено на склад митниці на підставі п.6 ч.5 ст. 238 Митного кодексу України. При цьому 11.11.2021 року постановою Галицького районного суду м. Львова в справі № 461/8734/21 закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України. Вказаною постановою вирішено повернути позивачу товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1257/20900/21 повернути для подальшого митного оформлення. Також повідомив, що Львівською митницею видано (вилучено, передано) 7-му прикордонному Карпатському загону Західного регіонального управління ДПСУ майно- транспортний засіб "AUDI A4 ALLROAD, 2013 р.в., ідентифікаційний номер (номер шасі) НОМЕР_2 з р/н НОМЕР_3 , пробіг-264567 км, з ключем запалювання. Вважає, що такі дії Львівської митниці є протиправними, тому вищевказаний транспортний засіб повинен бути виданий позивачу для здійснення останнім всього необхідного комплексу дій для оформлення та реєстрації транспортного засобу. Також вказав, що законодавством не передбачено можливості відчуження або вилучення для потреб Збройних Сил майна, яке було тимчасово вилучено в порядку ст. 511 МК України.

Ухвалою від 03.04.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 19.04.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від Львівської митниці на адресу суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 89564 від 21.11.2023) у якому просить закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що спір у цій справі не є публічно-правовим. В обґрунтування такого клопотання вказав, що, оскарження розпорядження та акта щодо примусового відчуження транспортного засобу позивача, є спором, що стосується майнових прав позивача та має приватноправовий характер.

Крім того, у відзиві на позовну заяву (вх. № 32719 від 08.05.2023) представниця Львівської митниці звернула увагу на те, що у цій справі позивач оскаржує наказ, який стосується Збройних Сил України та Львівської митниці, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

При вирішенні клопотання про закриття провадження у справі, суд керується таким.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, за змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи.

Разом із тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

З наявних у справі доказів слідує, що протоколом про порушення митних правил №1257/209000/21 від 10.07.2021 року Львівською митницею було тимчасово вилучено транспортний засіб марки AUDI, модель A4 Allroad 1 шт; кузов № НОМЕР_2 загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, календарний рік виготовлення - 2013; модельний рік виготовлення-2014; тип двигуна-дизельний (130kW); робочий об`єм циліндрів 1968 см3, бувший у використанні; колісна формула 4х4; категорія ТЗ-М1; призначення для перевезення людей по дорогах загального користування, ввезений громадянином під керуванням водія, громадянина республіки Португалія ОСОБА_2 .

У зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022, пов`язаного із збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Закону № 4765-VI, Закону № 389-VIII, розпорядження КМУ від 26.02.2022р. № 186-р Про передачу майна для потреб Збройних Сил, наказу начальника Львівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Львівської області МОУ від 01.03.2022 № 46 Про вилучення майна на потребу Збройних Сил України, погодженого із начальником Львівської районної військової адміністрації, для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану, 03.03.2022 проведено примусове відчуження (вилучення) майна, а саме: транспортний засіб марки AUDI, модель - A4 Allroad 1 шт; кузов № НОМЕР_2 загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, календарний рік виготовлення - 2013; модельний рік виготовлення - 2014; тип двигуна-дизельний (130kW); робочий об`єм циліндрів 1968 см3, бувший у використанні.

Відповідно до наказу 7 прикордонного Карпатського загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби № 205аг від 03.03.2022 у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану, керуючись п. 1 ст. 4 Закону України «Про передачу примусово відчуженого або вилученого майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012 № 4765-VI проведено примусове вилучення легкового автомобіля марки AUDI A4 ALLROAD, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2013 року випуску.

Вказаний автомобіль передано військовій частині НОМЕР_1 04.03.2022, що підтверджується актом приймання-передачі основних засобів.

Разом з тим, постановою Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2021 у справі № 461/8734/21, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05.01.2022, встановлено, що 04 січня 2021 року між Компанією V.B. GENERAL TRADING LTD та ТзОВ «Альтернативна енергія Волині» було укладено міжнародний контракт №21/1. У відповідності до п.1.1. такого договору продавець продав, а покупець купив кузова автотранспортних засобів (автомобілів), автотранспортні засоби, сільськогосподарську та будівельну техніку, та запчастини до них, відповідно до асортименту, технічних умов, за цінами і комплектністю, визначеними у інвойсах до даного договору, які надаються продавцем , і які складають невід`ємну частину даного договору.

У відповідності до п. 4.3. контракту № 21/1 від 04 січня 2021 року, ціни на поставлені товари вказуються продавцем у Інвойсах до даного договору. Пунктом 3.1. контракту поставка товару, зазначеного у п.1.1. здійснюється на умовах DAP Луцьк, Ковель, Рівне, Сарни, Нововолинськ, Дубно згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 р.

Між іноземною компанією відправником та українською юридичною особою отримувачем товару (транспортного засобу AUDI, модель A4 Allroad 2013 г.в., номер кузова № НОМЕР_2 ) існують довгострокові відносини, котрі не обмежуються купівлею-продажем вилученого автомобіля. Такі правовідносини є тривалими, оформлені контрактом, копія якого наявна в митного органу та в межах котрого було здійснено поставку цілого ряду товарів.

При цьому, позивач 04.07.2021 керував вищевказаним автомобілем під час ввезення транспортного засобу на територію України.

Слід також зазначити, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2021 у справі № 461/8734/21, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05.01.2022, вирішено провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 1257/20900/21 повернути ОСОБА_1 для подальшого митного оформлення.

У даному випадку позивач звернувся до суду за захистом свого права володіння автомобілем.

Тобто, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення відповідачів, як суб`єктів, наділених владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес позивача щодо права володіння рухомим майном.

Положеннями ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 707/1298/22 зазначено таке:

«Як в доктрині приватного права, так і в судовій практиці усталеним є підхід, що: під реквізицією варто розуміти примусове оплатне відчуження майна державою у власника при існуванні надзвичайних обставин на підставі та в порядку, встановленому законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості або без такого. Метою реквізиції є усунення або запобігання тим наслідкам, що виникли або можуть виникнути, наступити через стихійне лихо, аварію, епідемію, епізоотію, воєнний або надзвичайний стан та за інших надзвичайних обставин; реквізиція застосовується за надзвичайних обставин, які вимагають негайних дій, вона провадиться в позасудовому (адміністративному) порядку за рішенням органів державної влади. Адміністративний порядок реквізиції майна у власника обумовлений необхідністю швидкої реакції від органів державної влади на надзвичайні обставини. Норми, що регулюють реквізицію, спрямовані на вирішення колізії публічного інтересу та цивільного права (зокрема, права власності, інших цивільних прав), розв`язання якої відбувається на користь публічного інтересу.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, зокрема господарської та цивільної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 (провадження № 12-59гс20), від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18); від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-6 (провадження № 12-143гс19) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 591/5242/18 (провадження № 14-168цс20).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності (пункти 1, 8 частини першої статті 19 КАС України).

Право звернутися з адміністративним позовом про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності мають органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які відповідно до закону можуть викуповувати ці об`єкти для суспільних потреб. Адміністративні справи про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності розглядаються та вирішуються апеляційним адміністративним судом за місцем розташування нерухомого майна, що підлягає примусовому відчуженню (частина перша та друга статті 267 КАС України).

Касаційним судом зауважено, що законодавець визначив юрисдикцію адміністративних судів з розгляду справ про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності (статті 350, 351 ЦК України). Вирішення спорів щодо реквізиції чинним законодавством до адміністративного судочинства не віднесений.

Предметом спору у цій справі є оскарження розпорядження та акта щодо примусового відчуження транспортного засобу, на який, як вважає позивач, останній має право володіння, а отже, спір, що виник між сторонами у цій справі, стосується майнових прав позивача та має приватноправовий характер. Спірні правовідносини виникли внаслідок прийняття рішення про примусове відчуження майна, яке порушує, на думку позивача, його права, а тому у позивача виникла необхідність захисту свого цивільного права, у зв`язку з чим він правомірно звернувся до суду із позовом в порядку цивільного судочинства».

Підсумовуючи вищевикладене, Верховний суд зазначив, що не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною особою, у якому дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права.

Слід також зазначити, що у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 420/288/20 зазначено, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

З урахуванням встановлених судом обставин справи у контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_1 у цій справі виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як суб`єкт, який провів примусове вилучення майна для Збройних сил України, тобто за своєю суттю розпорядником майна у цивільних правовідносинах з іншими суб`єктами речових прав.

Таким чином, суд погоджується з доводами Львівської митниці про те, що не є публічно-правовим спір щодо управлінських дій суб`єкта владних повноважень, які були спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав третьої особи. Такий спір є спором про цивільне право, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного й адміністративного права.

Звернення до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту майнових прав позивача, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 23.06.2022 у справі № 540/2725/21.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі слід закрити.

При цьому, закриття підлягає провадження повністю, адже вимоги позивача є взаємопов`язаними.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з ч. 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що позивачем сплачено за подання цього позову судовий збір у загальному розмірі 3757,60 грн відповідно до квитанцій № 82351 від 30.03.2023 (ID транзакції ) та № 14998 від 13.04.2023 (ID транзакції ).

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду вказані кошти зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на висновки суду про закриття провадження у справі з Державного бюджету України позивачу необхідно повернути сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3757,60 грн.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241-243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Львівської митниці про закриття провадження задовольнити.

2. Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування рішення закрити.

3. Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. Повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Повернути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 3757 (три тисячі сімсот п`ятдесят сім) грн 60 коп.

5. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу про закриття провадження у справі суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в повному обсязі.

Суддя Р.П. Качур