Справа № 160/20415/23
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Державної служби з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області (далі Укртрансбезпека, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №004708 від 05.07.2023 у розмірі 17 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.05.2023 ФОП ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу в міжміському сполученні України (пункт навантаження: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 334-м; пункт розвантаження: м. Чернівці, вул. Коломийська, 9А) товару замовника на адресу вантажоодержувачу на вантажному автомобілі DAF, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки CHEREAU, державний номер НОМЕР_2 . 25.05.2023 працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті на а/д М-19 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом автомобілем марки DAF, державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом марки CHEREAU, державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіль належить ОСОБА_1 . В ході здійснення перевірки встановлено, що під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія діючою карткою водія та роздруківкою на паперовому носії інформації даних роботи тахографа, про що був складений акт №031601 від 25.05.2023 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. На підставі вищенаведеного акту перевірки відповідачем винесена постанова №004708 від 05.07.2023 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн, за порушення вимог статей 34, 48 Закону України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344-III), пункту 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв?язку України 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385), відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III. Позивач зазначає, що під час зупинки транспортного засобу позивача, працівник Укртрансбезпеки не показав своє посвідчення особи та направлення на рейдову перевірку, що є обов?язковим елементом діяльності відповідача. Також, позивач не отримував ні в який спосіб повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, не міг надати свої заперечення та пояснення. Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №004708 від 05.07.2023 отримана позивачем засобами поштового зв`язку 17.07.2023. Після дзвінка в Укртрансбезпеку, де позивач хотів дізнатись, чому йому не направили повідомлення про розгляд справи, відповідач направив йому повідомлення про розгляд справи на електронну пошту, але це вже було навіть після винесення постанови, 19.07.2023. Крім того, в акті перевірки зазначено, що під час здійснення перевезень вантажів перевізник не забезпечив водія діючою карткою водія та роздруківкою на паперовому носії інформації (при цифровому тахографі), передбаченого пунктом 6.1 Положення про робочий час і нас відпочину, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далы Положення №340), пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010. Відповідно до положень пункту 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Тобто, нормою закону передбачено, що водій повинен мати при собі або картку водія, або роздруківку даних роботи тахографа у разі його наявності, але не все разом. Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 18.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
16.10.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому Укртрансбезпека проти задоволення позову заперечує, посилаючись на статтею 48 Закону №2344-III, якою обумовлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог абзацу 3 статті 60 Закону №2344-III. Як наслідок, за порушення вимог додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено постанову від 05.07.2023 № 004708. Згідно з копією акту №031601 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.05.2023, зокрема встановлено, таке: «Направлення на перевірку від 12.05.2023 № 015540. Під час перевірки виявлено порушення статті 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: вимог пунктів 6.1 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340 та 3.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 № 385 була відсутня діюча особиста картка водія до цифрового тахографа та роздруківка даних цифрового тахографа на паперовому носії. У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 Закону №2344-III абзац 3 частина 1, що полягала у відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме: діючої особистої картки водія до цифрового тахографа та роздруківки даних цифрового тахографа на паперовому носії. 28.06.2023 відповідач направив на офіційну електронну пошту позивача повідомлення про розгляд справи від 22.06.2023 разом з актом №031601 від 25.05.2023, який відбувся 05.07.2023. Факт направлення підтверджується скріншотом з електронної пошти, з якого вбачається, що повідомлення про розгляд справи позивачу було направлено 28.06.2023 о 08:43:19. Повідомлення на електронну пошту в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, яка є офіційною поштою, а відтак твердження позивача проте, що він не використовує дану пошту є необґрунтованими, оскільки саме позивач несе відповідальність за достовірність відомостей, внесених в ЄДР. Крім того, позивач у позовній заяві зазначив ту саму електронну пошту, на яку направлялось повідомлення про розгляд справи. Таким чином, відповідачем вжито усіх заходів щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи. Отже, позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді. Отже, положеннями статті 48 Закону №2344-III передбачено необхідність наявності як у перевізника, так і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність особистої картки водія до цифрового тахографа, передбачено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів. На підставі викладеного, під час рейдової перевірки було встановлено, що у водія була відсутня особиста картка водія до цифрового тахографа. Відповідач вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.
29.09.2023 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивачем підтримано доводи, викладені у позові.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
25.05.2023 ФОП ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажу в міжміському сполученні України (пункт навантаження: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 334-м; пункт розвантаження: м. Чернівці, вул. Коломийська, 9А) товару замовника на адресу вантажоодержувачу на вантажному автомобілі DAF, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом марки CHEREAU, державний номер НОМЕР_2 .
Посадовими особами відповідача 25.05.2023 на а/д М-19 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом автомобілем марки DAF, державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом марки CHEREAU, державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіль належить ОСОБА_1 , про що складено акт №031601 від 25.05.2023 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
На підставі вищенаведеного акту перевірки відповідачем винесена постанова №004708 від 05.07.2023 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн, за порушення вимог статі 34 Закону №2344-III, пункту 3.3. Інструкції №385, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III, а саме: вимог пунктів 6.1 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340 та 3.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 № 385 була відсутня діюча особиста картка водія до цифрового тахографа та роздруківка даних цифрового тахографа на паперовому носії. У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 Закону №2344-III абзац 3 частина 1, що полягала у відсутності на момент проведення перевірки документів, а саме: діючої особистої картки водія до цифрового тахографа та роздруківки даних цифрового тахографа на паперовому носії.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначенні Законом №2344-ІІІ.
Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;
вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;
вантажовідправник - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж;
вантажоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством;
документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом;
товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Статтею 18 Закону №2344-ІІІ встановлено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку, відповідно до вимог законодавства України здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Відповідно до статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Зі змісту цієї норми слідує, що вказаний у зазначеній вище статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими визначеними законодавством документами. Одним із таких документів є протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, картка водія (для роздруківки даних роботи тахографа), обов`язкова наявність яких передбачена в разі коли транспортний засіб обладнано повіреним цифровим тахографом.
Тобто під час здійснення заходів державного контролю відносно транспортного засобу, що використовується автомобільним перевізником при перевезенні вантажу, мають перевірятись наявність документів, передбачених статтею 48 Закону №2344-ІІІ, дотримання режимів праці та відпочинку водія, відповідно до вимог Положення №340 та Інструкції № 385.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок №1567).
Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Як передбачає пункт 20 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства про автомобільний транспорт, слід дійти висновку про те, що водій при здійсненні ним перевезень вантажів повинен мати при собі документи, визначені статтею 39 Закону №2344-ІІІ.
При цьому наведений у вказаній статті перелік документів не є вичерпним, оскільки зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.
Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів затверджено Положенням №340.
Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акта - Положення №340, Інструкції №385, передбачено чинним законодавством.
Згідно з пунктом 1.3 Положення №340, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Відповідно до пунктів 6.1 - 6.4 Положення №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.
Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у перевізника.
У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).
Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Отже, водії, які здійснюють перевезення з використанням вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія або копію графіку змінності водія.
Законодавством про автомобільний транспорт передбачено обов`язок перевізника забезпечувати дотримання умов праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства, для дотримання яких, у випадку необладнання транспортного засобу тахографом, передбачено необхідність ведення індивідуальної контрольної книжки водія або графіку змінності водіїв.
У відповідності до пункту «а» частини 1 статті 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 «Про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті» (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.
Згідно з частиною 3 статті 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення вантажів автомобілями з повною масою понад 3,5 тон, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №823/1199/17, від 10.05.2019 у справі №816/124/17, від 29.08.2019 у справі №823/5035/15, в яких зокрема аналізувалося співвідношення п. 6.1 та 6.3 Положення №340.
Інструкція №385 визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Згідно з пунктом 1.4 Інструкції № 385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Відповідно до пункту 3.1 Інструкції №385, виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.
Згідно з пунктом 3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;
заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до пункту 3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.
Судом встановлено, що фактичною підставою для застосування до позивача штрафу за оскарженою постановою є те, що картка водія не була встановлена у слот цифрового тахографу (а не її наявність взагалі про що стверджує позивач), що у свою чергу позбавляє можливості здійснити обліку режиму праці та відпочинку водія, який здійснює перевезення.
Мається на увазі те, що на місці проведення перевірки водій не тільки повинен надати перевіряючим картку водія, а й роздруківку на паперовому носії з цифрового тахографа для здійснення перевірки обліку його праці та відпочинку.
Аналізуючи положення вказаних норм, суд приходить до висновку, що тахокарти, а також індивідуальні книжки водія або роздруківки даних роботи цифрового тахографа, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом - індивідуальна контрольна книжка водія, або графік змінності водія, є документами, передбаченими законодавством України, на підставі яких виконуються пасажирські і вантажні перевезення автомобільним транспортом, що відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ, входять до переліку обов`язкових документів при здійсненні внутрішніх перевезень.
За відсутності документів, зокрема, в даному випадку, індивідуальної картки водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Не пред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-ІІІ.
Судом встановлено, що під час здійснення рейдової перевірки у водія відсутня діюча особиста картка водія до цифрового тахографа та роздруківка даних цифрового тахографа на паперовому носії. Відсутність зазначеного документу зафіксована в акті перевірки від 05.07.2023 №004708.
Щодо доводів позивача про неналежне повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 26 Порядку № 1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
28.06.2023 Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області направив на офіційну електронну пошту позивача повідомлення про розгляд справи від 22.06.2023 разом з актом №031601 від 25.05.2023, який відбувся 05.07.2023. Факт направлення підтверджується скріншотом з електронної пошти, з якого вбачається, що повідомлення про розгляд справи позивачу було направлено 28.06.2023 о 08:43:19 (а.с. 55).
Суд звертає увагу, що повідомлення було надіслано на електронну пошту, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 17), а отже є офіційною поштою, а відтак твердження позивача проте, що він не використовує дану пошту є необґрунтованими, оскільки саме позивач несе відповідальність за достовірність відомостей, внесених в ЄДР.
Позивач є суб`єктом господарювання, а тому обов`язком позивача є внесення в ЄДР актуальних відомостей про засоби зв`язку. Крім того, позивач у позовній заяві зазначив ту саму електронну пошту, на яку направлялось повідомлення про розгляд справи. Таким чином, відповідачем вжито усіх заходів щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки здійснено повідомлення у спосіб, визначений Порядком №1567.
Обов`язок відповідача повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням виклику на розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого виклику знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу, оскільки відносини між оператором поштового зв`язку та адресатом знаходяться поза контролем відповідача та не залежать від нього.
Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №809/1198/17 та від 13.06.2018 у справі №820/6755/16.
Отже, позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді.
Стосовно доводів позивача про те, що під час зупинки транспортного засобу позивача, працівник Укртрансбезпеки не показав своє посвідчення особи та направлення на рейдову перевірку, суд зазначає таке.
В свою чергу, позивачем до матеріалів справи не надано жодних доказів для підтвердження інформації, викладеної у позові.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку індивідуальної контрольної картки водія, за наявності якої виконуються пасажирські перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
З врахуванням встановлених обставин справи суд зазначає, що відповідачем до позивача правомірно на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000,00 грн.
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення і докази, надані стороною позивача, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийняття оскаржуваної постанови.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, розподіл судового збору не здійснюється.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя М.В. Бондар