Справа № 160/23351/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
12.09.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить:
- визнати рішення Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про відмову у здійсненні ОСОБА_1 виплат грошового забезпечення, належного її сину, безвісно зниклому військовослужбовцю ОСОБА_2 , протиправним та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, належне її безвісно зниклому сину, військовослужбовцю ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних зазначено, що син позивача ОСОБА_2 є військовослужбовцем, який 04.05.2023 зник безвісти під час виконання службових обов`язків щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України, після того як потрапив під ворожий обстріл з боку підрозділів збройних сил російської федерації в населеному пункті Білогорівка Луганської області, ймовірно, потрапив у полон. ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про виплату грошового забезпечення сина ОСОБА_2 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016, проте, відповідачем у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення сина їй було відмовлено з посиланням на відсутність підстав для такого нарахування та виплати. Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, однак, відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу у Збройних Силах України у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді солдата, навідника 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти.
Листом Військової частини НОМЕР_2 доведено до відома прохання начальнику Нікопольського РТЦК та СП Дніпропетровської області сповістити громадянку ОСОБА_1 про те, що 04.05.2023 о 10:30 в населеному пункті Білогорівка Луганської області, виконуючи бойове завдання в складі підрозділу щодо проведення захисту незалежності суверенітету та територіальної цілісності України, її син навідник 1 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_2 потрапив під артилерійський обстріл з боку підрозділів ЗС російської федерації, в результаті чого з солдатом ОСОБА_2 було втрачено зв`язок, місце його знаходження невідоме та серед загиблих не значиться. Аналогічна інформація також зазначена у сповіщенні сім`ї №4 від 01.06.2023.
17.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про направлення на адресу військової частини НОМЕР_2 заяви та пакету документів щодо виплати грошового забезпечення як матері зниклого безвісти військовослужбовця.
Листом Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 09.06.2023 №8361/0643 позивачу повідомлено про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошового забезпечення, посилаючись на наступне: «Як вбачається із надісланих вами документів, а саме із завіреної ксерокопії рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 року у справі №182/562/17, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано шлюб, від якого є малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка залишилася проживати разом з матір`ю - ОСОБА_5 . Отже, першочергове право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 має ОСОБА_3 як мати (законний представник) малолітньої дитини.».
Аналогічну інформацію зазначено й у листі в.о. начальника Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковника ОСОБА_6 від 13.07.2023 №12/9210.
Позивач з такою позицією не погоджується, що й стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, забезпечення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» №2505-УШ у редакції від 27.04.2022 (далі - Закон №2505).
Для цілей згаданого Закону №2505 визначено, що особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону №2505 встановлено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Аналізуючи наведені приписи Закону №2505, можна дійти висновку, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин (збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України) з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Проте, у матеріалах справи відсутні докази подання заяви до органів поліції про те, що ОСОБА_2 зник безвісти під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем підтверджено статус ОСОБА_2 як зниклого безвісти.
Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України (ч. 2 ст. 9 Закону №2505).
Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) за військовослужбовцями, зокрема, безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За п. 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, зокрема, безвісно відсутніми (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
Відтак, механізм та порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 30.11.2016 №884 (далі - Порядок №884).
У цьому Порядку №884 під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.
Згідно з п. 7 Порядку №884, приписи якого узгоджуються і з нормами абзаців 3-4 частини 6 статті 9 Закону №211-ХІІ, передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Відповідно до п. 3 Порядку №884 встановлено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою) - п. 4 Порядку №884.
За правилами п. 5 Порядку №884 визначено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:
- подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;
- подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;
- подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;
- з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що виплата грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, передбачена членам сім`ї такого військовослужбовця, зокрема, батькам рівними частками, за умови, якщо такий військовослужбовець не перебуває у шлюбі і не має дітей, а повноваження з перевірки вказаних умов для виплати та прийняття рішень (наказів) щодо такої виплати покладено на командира (начальника, керівника) військової частини, при цьому, у разі прийняття рішення про відмову у такій виплаті, командир військової частини має обов`язково зазначити у цьому рішенні підстави для такої відмови.

Перелік підстав для відмови у виплаті грошового забезпечення членам сім`ї військовослужбовця, який, зник безвісти, наведений у пункті 5 Порядку №844, є вичерпним.

Разом з тим, як встановлено судом із досліджених листів відповідача від 09.06.2023 №8361/0643, а також в.о. начальника Нікопольського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підполковника Володимира Бондарука від 13.07.2023 №12/9210, в останній зазначено конкретні підстави для відмови, які наведені у п. 5 Порядку №884, які є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню, а саме: наявність першочергового права на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 у ОСОБА_3 як матері (законного представника) малолітньої дитини.

З викладеного суд виснує, що така позиція відповідача ґрунтується на вимогах п. 7 Порядку №884 та доводить наступне:

- станом на момент виникнення спірних правовідносин ОСОБА_2 у шлюбі не перебував, оскільки рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 у справі №182/562/17 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.07.2014 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 332, від якого є малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвано;

- у ОСОБА_2 є малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , законним представником якої є ОСОБА_3 - колишня дружина ОСОБА_2 .

Зі змісту пункту 7 Порядку №884 вбачається, що батьки військовослужбовця мають право на виплату спірного грошового забезпечення рівними частками за умови якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі і не має дітей.

Дійсно, ОСОБА_2 у шлюбі не перебуває, проте, має малолітню дитину від шлюбу, який було розірвано.

Відтак, виплата грошового забезпечення має здійснюватись законному представнику неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , тобто його колишній дружині - ОСОБА_3 , яка є законним представником їх малолітньої дочки ОСОБА_4 .

Суд звертає уваги на те, що керуючись приписами пункту 7 Порядку №884 ОСОБА_1 мала б право на виплату спірного грошового забезпечення лише за умови відсутності у ОСОБА_2 дитини (як вказано у п. 7 Порядку №884: « або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей»).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у разі зазначення відповідачем в обов`язковому порядку підстав для відмови у виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти, наявність і дійсність яких підтверджено матеріалами справи, відповідачем дотримано процедури прийняття рішення, встановленої пунктом 5 Порядку №844, що відповідає критеріям обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому, таке рішення є правомірним та не підлягає скасуванню судом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень, рішення, оформленого листом від 09.06.2023 №8361/0643, про відмову позивачці у виплаті грошового забезпечення її сина - військовослужбовця, який зник безвісти, як члену його сім`ї (матері), суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оспорюваного рішення діяв у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, за відсутності порушення процедури прийняття такого рішення, встановленої Порядком №884, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що при прийнятті рішення, оформленого листом від 09.06.2023 №8361/0643, про відмову позивачці у виплаті грошового забезпечення її сина - військовослужбовця, який зник безвісти, як члену його сім`ї (матері), за заявою останньої, відповідач не допустив порушення прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат між сторонами у даній справі не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 11.12.2023.

Суддя О.В. Царікова