Справа № 520/21448/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р.Справа № 520/21448/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/21448/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 02.06.2021 № 9916-2414-2030;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 02.06.2021 № 9918-2414-2030.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 02.06.2021 № 9916-2414-2030, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 196 064,23 гривень.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 02.06.2021 № 9918-2414-2030, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 174921,43 гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Харківській області (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 709, 87 гривень (три тисячі сімсот девять гривень 87 копійок).

Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

Податковим повідомленням-рішенням Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 02.06.2021 № 9916-2414-2030 визначено суму податкового зобов`язання 196 064,23 гривень.

Податковим повідомленням-рішенням Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 02.06.2021 № 9918-2414-2030 визначено суму податкового зобов`язання 174921,43 гривень.

Позивач, вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням податкового законодавства, а саме «Положенням про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Дергачівської міської ради», що прийняте рішенням Дергачівської міської ради , ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості «Будівлі промислові та склади» складає 0,25% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1кв.м..Однак, з наданих позивачу податкових повідомлень-рішень не зрозуміло як саме був проведений розрахунок податкового зобов`язання, яку ставку застосовано, що слугувало базою для нарахування.

Позивач, не погоджуючись з винесеним відповідачем податковим повідомленням-рішенням та нарахованою сумою податкового зобов`язання, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано та без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України), місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Положення підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

У відповідності до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункт 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України:

об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі;

Як встановлено судовим розглядом, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, а саме адміністративно-складського комплексу, загальною площею 4698,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 : будівля літ. «А-2» площею 4196,6 кв.м, будівля літ. «Б-1» площею 323,2 кв.м, будівля літ. «В-1» площею 73,4 кв.м., будівля літ. «Д-1» площею 79,4 кв.м, будівля літ. «Е-1» площею 11,3 кв.м., будівля літ. «Г-1» площею 14,5 кв.м..

Будівля літ «А-2» загальною площею 4196,6 кв.м., код ДКБС 1252.9, функціональне призначення: адміністративні приміщення - 238,1 кв.м.; склади прод- та промтоварів - 3633,1 кв.м.; приміщення загального користування (коридори, тамбури, підсобне приміщення, тощо) - 325,4 кв.м.

Будівля літ «Б-1» загальною площею 323.2 кв.м., код ДКБС 1220.9, функціональне призначення: адміністративні приміщення - 47,1 кв.м.; їдальня з кухнею - 48,9 кв.м.; приміщення загального користування (коридори, тамбури, вмивальня, вбиральня, душова, підвал) - 94,6 кв.м.; побутові приміщення (підсобні) - 132,6 кв.м.

Будівля літ «В-1» загальною площею 73,4 кв.м,. код ДКБС 1252.9, функціональне призначення: склад промтоварів;

Будівля літ «Г-1» загальною площею 14.5 кв.м., код ДКБС 1252.9, функціональне призначення: забезпечення доступу на територію;

Будівля літ «Д-1» загальною площею 79.4 кв.м., код ДКБС 1220.9, функціональне призначення: побутова будівля;

Будівля літ «Е-1» загальною площею 11.3 кв.м.. код ДКБС 1252.9, функціональне призначення: для технічного обслуговування будівель та обладнання складського комплексу.

Так, рішенням Дергачівської міської ради ХІV VII скликання «Про застосування ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2019 року» № 7 від 31 серпня 2018 року (відповідно до інформації, розміщеної на офіційному вебсайті Дергачівської міської ради), керуючись абзацами другим і третім пункту 284.1 статті 284 Податкового кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 № 483 «Про затвердження форм типових рішень про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», пунктом 24 частини першої статті 26, статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та з урахуванням діючого Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Дергачівської міської ради, затвердженого рішенням № 3 XI сесії Дергачівської міської ради VII скликання від 30 червня 2016 року, із змінами, внесеними згідно рішення № 44 XIX сесії Дергачівської міської ради VII скликання від 31 січня 2017 року, міська рада вирішила: 1. Застосувати на території Дергачівської міської ради: 1) ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 1.

Згідно Додатку 1 до «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Дергачівської міської ради, затвердженого рішенням № 3 XI сесії Дергачівської міської ради VII скликання від 30 червня 2016 року, із змінами, внесеними згідно рішення № 44 XIX сесії Дергачівської міської ради VII скликання від 31 січня 2017 року ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб за типом нежитлової нерухомості «Будівлі промислові та склади» складає 0,25% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1кв.м.

Згідно Додатку 1 до Рішення №7 від 31 серпня 2018 року Дергачівської міської ради XLV VII скликання «Про застосування ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2019 року» за кодом класифікації будівель та споруд 1252.9 «Склади та сховища інші» 125 «Будівлі промислові та склади» застосовується ставка податку за 1 кв. метр 0,25 % розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з огляду на вказані вимоги Податкового кодексу України та, враховуючи рішення Дергачівської міської ради, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_1 повинен розраховуватися за ставкою 0,25% розміру мінімальної заробітної плати за 1 квадратний метр.

Проте, як встановлено судовим розглядом, відповідач застосував іншу ставку для обрахування податку, ніж передбачена чинним податковим законодавством, а саме використовував ставку податку 1,00%, замість 0,25%.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт житлової нерухомості позивача за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 4698,40кв.м., що визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 02.06.2021р. №9916-2414-2030 та від 02.06.2021р. № 9918-2414-2030 є неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 02.06.2021 № 9916-2414-2030 та від 02.06.2021 № 9918-2414-2030, суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішень, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 року по справі № 520/21448/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 по справі № 520/21448/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 22.12.2023 року