Справа № 120/13330/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 грудня 2023 р. Справа № 120/13330/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , за участі третьої особи на стороні позивача - Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , за участі третьої особи на стороні позивача - Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем рахується борг, що виник у зв`язку з невиконанням умов договору, що спричинило настання наслідків у вигляді необхідності відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Зокрема, відповідач наголошує, що позивачем та третьою особою не було додержано, визначеної законодавством процедури повідомлення про необхідність відшкодування витрат, відтак, вказує на відсутність підстав для звернення до суду із цим позовом.

Від третьої особи до суду надійшли пояснення, у яких представник вказує, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання, Відтак, вказує, що з твердженнями позивача погоджується у повному обсязі.

Окрім того, до суду надійшли додаткові пояснення від третьої особи, у яких зазначено, що Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області заперечує проти доводів представника. Зокрема, акцентує увагу на тому, що позиція відповідача свідчить про свідоме введення суду в оману.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив наступне.

Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 07.08.2017 року № 148 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу на денну форму навчання за державним замовленням та присвоєно спеціальне звання "рядовий поліції".

07.08.2017 року між ОСОБА_1 , Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ та Департаментом захисту економіки укладено контракт № 3106 про здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 3.5 цього контракту особа зобов`язується, зокрема, після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" в розмірі, визначеному у довідці розрахунку.

Відповідно до наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 01.07.2021 року № 135 о/с, ОСОБА_1 було направлено у розпорядження до Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України для призначення на посаді згідно з отриманим фахом.

На підставі наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05.07.2021 року № 220 о/с "По особовому складу" випускника ОСОБА_1 , призначено оперуповноваженим 2-го відділу (боротьби з транснаціональними та етнічними злочинними групами) управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області. З 04.07.2021 року був переведений для подальшого проходження служби в Управлінні на посаду оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями).

Надалі, на підставі рапорту відповідача, наказом Департаменту стратегічних розслідувань від 12.07.2023 року № 405 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" з 14.07.2023 року.

У зв`язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку не виплачено витати пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, позивач звернувся до суду.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) .

Відповідно до положень ст. 72 Закону № 580-VIII професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 74 Закону № 580-VIII підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 74 Закону № 580-VIII).

Частиною 5 статті 74 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок № 261).

Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

- дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

- звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 2 цього порядку регламентовано, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.

Типову форму контракту затверджує МВС.

Відповідно до п. 3 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (пункт 4 Порядку № 261).

Спір у цій справі виник щодо відшкодування коштів у розмірі 67842,65 грн, визначених у довідці-розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 за 2017-2021 роки, у зв`язку з тим, що останній звільнений за власним бажанням.

Згідно з пунктом 3.5 укладеного між сторонами контракту № 3806 про здобуття освіти у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ від 07.08.2017 року, у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу або скорочення штатів, відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі Виконавця, витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" в розмірі визначеному у довідці розрахунку.

Відповідно до розділу ІІІ цього контракту, сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобов`язань за цим контрактом. Сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання взятих на себе зобов`язань за цим контрактом у разі, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор), у випадках, передбачених законом.

Пунктом 8 розділу IV цього контракту визначено, що усі спірні питання, які можуть виникати між сторонами, вирішуються відповідно до законодавства України та в судовому порядку.

За таких обставин, у разі укладення договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України між вищим навчальним закладом, територіальним органом внутрішніх справ і курсантом та проходження ним навчання на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та договором.

Так, у разі звільнення особи з органів внутрішніх справ (зі служби в поліції) протягом трьох років після закінчення навчання, особа зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі.

Відтак, за умовами укладеного між відповідачем та університетом контракту від відповідач зобов`язався відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі, у разі звільнення з органів внутрішніх справ (зі служби в поліції) протягом трьох років після закінчення навчання, що обумовлює обов`язок останнього відшкодувати витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі.

За правилами положень ст. 74 Закону № 580-VIII та пункту 8 Порядку № 261 право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ виникає у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.

Відповідно до п. 5 Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і у разі відмови особи, може звернутися до суду.

Саме із відмовою особи добровільно відшкодувати витрати на її утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Суд наголошує, що відповідач, особисто підписуючи контракт про здобуття освіти, знав про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначеного навчального закладу, проте станом на час розгляду справи вказана заборгованість відповідачем не сплачена.

Окрім того, на теперішній час розгляду справи по суті відшкодування витрат на користь Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ відповідачем не відбувається, що у свою чергу свідчить про відмову відповідача у добровільному порядку відшкодувати кошти, витрачені державою на утримання у вищому навчальному закладі.

Судом враховано, що матеріалах справи міститься акт від 14.07.2023 року про відмову ознайомлення з повідомленням про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ зі специфічними умовами навчаннями, складений у присутності заступника начальника 1-го відділу УСР у Вінницькій області ДСР НПУ та старшого оперуповноваженого в ОВС 6-го відділу УСР у Вінницькій області ДСНР НПУ.

Відтак, суд відхиляє доводи відповідача, що йому у зв`язку зі звільненням 14.07.2023 року йому було вручено лише обхідний лист, трудову книжку, припис для постановки на військовий облік, витяг з наказу Департаменту стратегічних розслідувань від 12.07.2023 року № 405 о/с.

Окрім того, відповідачем у відзиві самостійно зазначено, що після залишення приміщення Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України йому надійшов дзвінок від працівника вказаного правоохоронного органу із пропозицією повернутися для отримання відповідного повідомлення.

Суд наголошує, що Порядком № 261 не передбачено обов`язку позивача про надіслання такого повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення у цінний лист, оскільки норма не містить імперативної вказівки на таку процедуру, а тому доводи відповідача є необґрунтованими.

Таким чином, позивач, як під час вступу до навчального закладу зі специфічними умовами навчання, так і під час звільнення з органів поліції знав про свій обов`язок щодо необхідності відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням.

Щодо відсутності у повідомленні про відшкодування витрат, суд зазначає, що контрактом було передбачено, що такий розрахунок визначається у довідці-розрахунку.

Так, під час проходження навчання курсант міг у будь-який момент звернутися до відповідного відділу Університету для вирішення зазначених питань, та у випадку незгоди із розрахунками її утримання, їх якістю, недостатністю тощо порушити вирішення спірних питань, в тому числі й у судовому порядку.

Принагідно суд зазначає, що з боку навчального закладу контракт виконано у повному обсязі та за результатами навчання особа не мала жодних зауважень з приводу його виконання.

Окремо суд вважає за доречне зазначати, що подальше працевлаштування відповідача в Службі безпеки України не є підставою для звільнення його від матеріальної відповідальності щодо порушенням умов контракту.

Так, суд зазначає, що аналізованим законодавством та контрактом передбачено працевлаштування у місці призначення, визначеного у направленні на роботу, зокрема у структурі МВС - поліції. Натомість, Служба безпеки України - це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України та не входить до структури МВС.

Відтак, відповідач наводить очевидно безпідставні або формальні доводи, аби уникнути виконання взятих на себе обов`язків.

У справі "Chitos проти Греції" (рішення від 04.06.2015 року, заява № 51637/12) ЄСПЛ зазначав, що заявник не може правомірно стверджувати, що не знав принципу і обсягу зобов`язання, яке він взяв на себе, обравши кар`єру офіцера і військового лікаря. Однією з головних переваг вступу до армії було безкоштовне навчання. Дійсно, збройні сили беруть на себе вартість усього навчання такої особи, сплачують їй платню і надають соціальне забезпечення як кадровому офіцеру. Натомість від офіцера після отримання диплома вимагається взяти на себе зобов`язання служити у відповідному званні певну кількість років.

ЄСПЛ уважає, що накладене на кадрових офіцерів зобов`язання після завершення навчання нести службу протягом певного строку є невід`ємним від покладеного на них завдання. Обчислення строку дії контрактів офіцерів, які отримали освіту коштом армії, і умови розірвання таких контрактів належать до розсуду держави.

Вимога держави повернути кошти, витрачені на навчання офіцерів і військових медиків, а також на їх забезпечення відповідно до потреб, виправдовують заборону розривати контракт протягом певного строку і встановлення відшкодування витрат, яких зазнала держава протягом років навчання. Зобов`язання військових лікарів, які бажають піти у відставку до завершення контракту, сплатити державі певну суму на відшкодування витрат, понесених на їх навчання, цілком виправдовується перевагами, яких не мають цивільні студенти, зокрема забезпеченим працевлаштуванням, отриманням платні тощо. Сам принцип відкупу років, які залишається відслужити, не становить порушення принципу пропорційності.

Щодо захисту права власності у рішенні ЄСПЛ вказано, що у заявника виник борг перед державою щодо відшкодування плати за навчання, харчування, проживання у разі невиконання обов`язку стосовно проходження військової служби в армії у встановлений законодавством період. Комісія вважає, що обов`язок здійснити такі відшкодування після відрахування з навчального закладу не порушує права заявника відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Тож ураховуючи норми національного законодавства та усталену практику ЄСПЛ у розгляді подібних спорів можна дійти висновку, що обов`язок особи, яка зобов`язалась відпрацювати за направленням після завершення її навчання за рахунок коштів держави, не передбачає втручання у її права, гарантовані статтею 4 Конвенції щодо заборони примусової чи обов`язкової праці. ЄСПЛ підкреслює, що не кожна праця, яку вимагають від особи під загрозою "покарання", становить заборонену цим положенням "примусову чи обов`язкову працю". Слід врахувати, зокрема, характер і обсяг даної діяльності, вільне укладення відповідних домовленостей (угод) у зв`язку із чим особа усвідомлює принцип і обсяг свого зобов`язання, яке вона бере, отримуючи безкоштовну освіту тощо. Такі обставини дозволяють відрізнити "примусову працю" від роботи, якої можна розумно вимагати за відповідних обставин. У протилежному випадку ЄСПЛ застосовує поняття "непропорційний тягар" та перевіряє, чи на особу було накладено такий тягар, що є єдиним чинником, на підставі якого ЄСПЛ може встановити порушення пункту 2 статті 4 Конвенції.

Обов`язок особи відшкодувати на користь держави кошти, витрачені на її навчання (пов`язані із цим витрати, їх окремі види тощо) за невиконання вимоги про відпрацювання за направленням не є втручанням у право власності особи, гарантоване статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції, та не становить порушення принципу пропорційності. Відповідно до практики ЄСПЛ такі суми відшкодування на корить держави можуть визначатись з урахуванням вартості навчання, виплат на утримання особи, яка навчається (наприклад, вартість проживання, їжі та обладнання, наданих особі під час навчання), субсидованої державою стипендії особі, яка навчається.

Зважаючи на вищеописане, суд дійшов до висновку, що відповідачем не дотримано вимог законодавства України та укладеного контракту у частині зобов`язання відпрацювати після закінчення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, а відтак наявні підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Дніпропетровського державного університету (просп. Гагаріна, 26, м. Дніпро, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), за участі третьої особи на стороні позивача - Управління стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (вул. Чорновола, 5, м. Вінниця, ), про стягнення коштів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати пов`язані з його утриманням у вищому навчального закладі у розмірі 67842,65 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович