Справа № 520/29228/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 грудня 2023 року № 520/29228/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (), Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність оперативного командування В/ч № НОМЕР_1 та командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України МО України в частині неприйняття рішення про звільнення військового ОСОБА_1 за сімейними обставинами у строки та у спосіб, передбачені законами України;

- зобов`язати оперативне командування В/ч № НОМЕР_1 та Десантно-штурмових військ Збройних Сил України МО України, звільнити солдата ДШВ ОСОБА_1 з військової служби за контрактом за сімейними обставинами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.06.2023 року позивачем був направлений рапорт про звільнення з ЗСУ за сімейними обставинами до в/ч № НОМЕР_1 , в якому вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача померла мати, разом та на утриманні якої проживав її син та рідний брат позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Харківської Міської Ради від 21.09.2022 року N276 брату позивача було надано статус дитини-сироти із подальшим покладенням на позивача обов`язків по утриманню останнього згідно законодавства України. Разом з рапортом було надані документи, що підтверджували підстави звільнення. Вищевказаний рапорт було отримано відповідачем 07.07.2023. 26.09.2023 позивач отримав лист від командування Десантно-штурмових військ ЗСУ України, в якому зазначено, що за інформацією, наданою військовою частиною НОМЕР_1 , з 06.04.2023 позивач самовільно залишив місце служби. За даним фактом проведено службове розслідування, матеріали направлені до територіального управління Державного бюро розслідувань м. Краматорськ. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняється. Оскільки відповідачами не прийнято рішення по рапорту позивача, вказане слугувало підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30.10.2023 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Представником відповідача Військової частини НОМЕР_1 подано до суду відзив на позов, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що 06.04.2023 позивач самовільно залишив місце несення служби, що підтверджується змістом акту службового розслідування, проведеного у військовій частині НОМЕР_1 (вх. № 3378 від 14.05.2023). Відповідач не володіє даними про те, чи внесено органом досудового розслідування відомості про самовільне залишення військової частини і місця служби позивачем до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та чи розпочато досудове розслідування за цим фактом, позаяк здійснення таких процесуальних функцій у кримінальному провадженні не є компетенцією відповідача; функції відповідача обмежено виконанням вимог ст.60 КПК України. 10.07.2023, тобто під час самовільного перебування позивача поза місцем служби, до військової частини НОМЕР_1 , з порушенням порядку, передбаченого ст.12 Статуту внутрішньої служби ЗС України, надійшов рапорт позивача (вх. № 5317/3 від 10.07.2023), в якому він просив його звільнити з військової служби, оскільки на нього покладено обов`язки по утриманню неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Формальних підстав для прийняття рішення про звільнення позивача з військової служби, з огляду на його дійсний статус, не вбачається. Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на визначених підставах. Позивач, з огляду на положення п.3 ч.4 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ, військову службу за контрактом не проходить, тому рішення про його звільнення з військової служби прийнято бути не може.

Від військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що, виходячи зі змісту позову, позивач не має ніяких вимог до військової частини НОМЕР_3 . До того ж, ніяких облікових даних на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військові частині НОМЕР_3 немає, військова частина НОМЕР_3 є органом військового управління. З огляду на вищевикладене, розгляд справи не вливає на права та обов`язки військової частини НОМЕР_3 (Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив такі обставини.

Солдат ОСОБА_1 16.07.2021 уклав контракт про проходження військової служби. Станом на теперішній час він перебуває у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.07.2021 №138 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16 липня 2021 року № 65-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 парашутно- десантного взводу 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону, з 16 липня 2021 року зараховано до списків особового складу частини та на всі вили забезпечення, з 16 липня 2021 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу Командира військової частини № НОМЕР_4 (по особовому складу) від 19.10.2022 № 200-РС відповідно до підпункту 15 (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення) пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України солдата ОСОБА_3 , стрільця-помічника гранатометника парашутно-десантного взводу парашутно-десантної роти парашутно-десантного батальйону Збройних Сил України увільнено від займаної посади і зараховано в розпорядження.

27.06.2023 до в/ч НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку позивачем був направлений рапорт про звільнення з ЗСУ за сімейними обставинами, в якому позивач стосовно причин звільнення зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього померла мати, разом з якою та на утриманні проживав рідний брат позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Харківської Міської Ради від 21.09.2022 року №276 його брату було надано статус дитини-сироти із подальшим покладенням на позивача обов`язків по утриманню останнього згідно законодавства України. Вказане унеможливило самотнє існування його брату з точки зору відсутності поруч з неповнолітньою дитиною жодної дорослої людини з числа рідних, окрім позивача, а також фінансового забезпечення життя останнього. Також зазначив, що перебуваючи у складі лав ЗСУ, він отримує 650 грн заробітної плати та не може влаштуватися на роботу з метою отримати заробітну плату, достатню для забезпечення себе та свого брата.

07.07.2023 року рапорт був отриманий військовою частиною НОМЕР_1 .

До матеріалів справи позивачем надано Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.09.2022 № 276 «Про надання дітям статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування», яким надано статус дитини-сироти ОСОБА_2 .

До матеріалів справи позивачем також надано Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.02.2023 № 27 «Про встановлення, припинення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, призначення фізичних осіб їх опікунами, піклувальниками, звільнення фізичних осіб від обов`язків опікуна, піклувальника», згідно з яким: встановлено піклування над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; призначено ОСОБА_1 піклувальником неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язано ОСОБА_1 виховувати неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклуватися про його здоров`я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечувати його догляд і лікування, створити належні побутові умови та умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, вживати заходи щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного згідно із законодавством України, щорічно у визначені строки та за вимогою надавати до Служби у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради оновлені документи та інші відомості щодо підопічного.

Позивач зазначає, що вказані документи були надані відповідачу разом з рапортом.

Листом від 01.09.2023 командування Десантно-штурмових військ ЗСУ у відповідь на рапорт повідомило позивача, що:

«…відповідно до п.2 ч.4. ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", підставами для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації та воєнного стану, є вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років; необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; самостійне виховання дитини (дітей) віком до 18 років.

Згідно зі змістом п. 233 Розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (зі змінами), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають за підпорядкуванням рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Відповідно до абзацу 2 п.14.10. Розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (зі змінами), звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

За інформацією, наданою військовою частиною НОМЕР_1 , з 06.04.2023 Ви самовільно залишили місце служби. За даним фактом проведено службове розслідування, матеріали направлені до територіального управління Державного бюро розслідувань м. Краматорськ.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняється.».

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.04.2023 № 929/НАГД «Про призначення службового розслідування за фактом невиходу на службу 06.04.2023 військовослужбовців 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону», молодшим лейтенантом ОСОБА_4 , заступником командира з морально-психологічного забезпечення 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, що сприяли самовільному залишенню частини, а також встановлення ступеня вини, в тому числі: стрільця - помічника гранатометника 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону солдат ОСОБА_1 .

За результатом службового розслідування складено акт службового розслідування, затверджений 13.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 , у висновках якого зазначено:

« 2. Враховуючи, що в діях військовослужбовців 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 … солдата ОСОБА_1 вбачаються ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті ст. 407 КК України заступнику командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення-начальнику відділення підготувати проект повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та направити акт і копії матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава.

3. Начальнику адміністративної групи штабу військової частини на підставі пункту 5 Розділу Розділу XVI, пункту 14 Розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, до наказів на виплату премії за квітень 2023 року та додаткової винагороди, яка передбачена п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в розмірі 100 000 грн., або 30 000 грн. з квітня 2023 року не включати:

солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (колишнього стрільця - помічника гранатометника 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 ).

4. Помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи - начальнику служби на підставі пункту 5 Розділу XVI, пункту 15 Розділу І, пункту 14 Розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 премію за квітень 2023 року та додаткову винагороду, яка передбачена п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в розмірі 100 000 грн., або 30 000 грн. з квітня 2023 року не виплачувати, та зупинити нарахування і виплату грошового забезпечення з 06 квітня 2023 року:

солдату ОСОБА_1 , військовослужбовцю у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 (колишньому стрільцю - помічнику гранатометника 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 )».

В той же час, Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2023 № 72 наказано вважати такими, що вибули: 17.8. Самовільно залишили частину з пункту постійної дислокації АДРЕСА_3 : солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , колишнього стрільця-помічника гранатометника 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону, який перебуває у розпорядженні командира військової частини.

Як зазначає позивач у позовній заяві, станом на день його звернення до суду з позовною заявою, рапорт відповідачем не розглянуто, питання щодо звільнення з військової служби не вирішено.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог та доводам відповідачів, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Згідно із частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення).

У силу пункту 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 234 Положення зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 (далі - Інструкція № 170), визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема, відповідно до п.5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, та визначено підпунктом «г» пункту 1 частини четвертої, підпунктом ґ пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

Проаналізувавши наведені норми, суд звертає увагу, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції №170, уточнюються данні про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.

Водночас, суд звертає увагу, що вищевказаними нормативно-правовими актами не встановлено чітких строків розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

Відповідно до п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з п. 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Судом встановлено, що 27.06.2023 року позивач направив засобами поштового зв`язку на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України відповідно до пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

Вищевказаний рапорт було отримано 10.07.2023 відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 та зареєстрований за вхідним номером 5317/3, що визнається представником відповідача у відзиві на позов.

Відповідно до абз. 4 п. 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Враховуючи викладене, за результатом розгляду рапорту військовослужбовця приймається відповідне рішення.

Отримавши 10.07.2023 рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України, відповідач ВЧ НОМЕР_1 не розглянув та не прийняв відповідного рішення за результатами його розгляду.

Відповідач посилається на те, що відповідно до п.3 ч.4 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Факт перебування позивача поза місцем несення служби з 06.04.2023 обов`язкам військовослужбовця та наказам його командирів, - не відповідає. Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на визначених підставах. Позивач, з огляду на положення п.3 ч.4 ст.24 Закону № 2232-ХІІ, військову службу за контрактом не проходить, тому рішення про його звільнення з військової служби прийнято бути не може.

Суд не погоджується з такими твердженнями представника відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий облік і військову службу», військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Згідно положень пункту 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 144-3 Положення, звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

У відзиві на позов ВЧ НОМЕР_1 як підставу відмови у розгляді рапорту позивача зазначає, що наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.04.2023 № 929/НАГД призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення позивачем військової частини.

Одночасно наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2023 № 72 наказано вважати такими, що вибули: 17.8. Самовільно залишили частину з пункту постійної дислокації АДРЕСА_3 : солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , колишнього стрільця-помічника гранатометника 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону, який перебуває у розпорядженні командира військової частини.

У відзиві на адміністративний позов Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено, що відповідач не володіє даними про те, чи внесено органом досудового розслідування відомості про самовільне залишення військової частини і місця служби позивачем до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та чи розпочато досудове розслідування за цим фактом, позаяк здійснення таких процесуальних функцій у кримінальному провадженні не є компетенцією відповідача; функції відповідача обмежено виконанням вимог ст.60 КПК України.

Доказів направлення відповідного повідомлення до територіального управління ДБР з метою внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань матеріали справи також не містять.

Відтак, на момент отримання Військовою частиною НОМЕР_1 рапорту позивача про звільнення зі служби відповідно до вимог ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий облік і військову службу» позивач не є таким, щодо якого призупинено військову службу, а відтак наслідки такого призупинення не можуть бути застосовані.

Судом також встановлено, що на момент отримання вказаного вище рапорту солдат ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_4 (по особовому складу) від 19.10.2022 № 200-РС був увільнений від займаної посади та зарахований у розпорядження відповідно до підпункту 15 (якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення) пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України.

Відповідно до пп. 15 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (в редакції станом на день винесення наказу від 19.10.2022) зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Час перебування військовослужбовців на лікуванні, в основній або додатковій відпустці виключається із загального періоду перебування у розпорядженні відповідних командирів (начальників).

Відтак, позивач станом на дату подання рапорту перебував у розпорядженні командира, доказів завершення позивачем лікування, доказів виведення позивача у розпорядження з інших підстав відповідачем не надано.

Жодних інших обґрунтованих підстав для відмови у розгляді рапорту позивача про звільнення з військової служби, представником відповідача не зазначено, відповідних доказів наявності таких обставин не надано.

За таких обставин, суд встановив, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

При цьому суд зазначає, що позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , виведений у розпорядження командира вказаної військової частини, рапорт позивача був адресований саме військовій частині НОМЕР_1 , отже і розгляд вказаного рапорту мав бути здійснений саме вказаним відповідачем.

З огляду на зазначене, у задоволенні позову стосовно Командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України належить відмовити.

Одночасно, з огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 27.06.2023, зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 27.06.2023 та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту.

Водночас, враховуючи те, що рішення відповідачем за результатом розгляду рапорту позивача не приймалося, відсутні підстави для перебирання судом повноважень відповідача з прийняття рішення за поданим рапортом, з огляду на що позовні вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби не підлягають задоволенню.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 27.06.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби від 27.06.2023 та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду рапорту.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.12.2023.

Суддя Білова О.В.