Справа № 520/7047/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Котеньов О.Г.

12 грудня 2023 р.Справа № 520/7047/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року про відмову у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В с т а н о в и в:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року у справі № 520/7047/2020, що набрало законної сили 12.11.2020 року частково задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Так, зокрема судовим рішенням визнана протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України (далі МОЗ України) щодо ненадання позивачу ОСОБА_2 відповідей на запити від 24.05.2019 року, 09.09.2019 року та 27.12.2019 року.

Міністерство охорони здоров`я України зобов`язано надати позивачу ОСОБА_1 запитувану ним інформацію у запитах від 24.05.2019, 09.09.2019 та 27.12.2019 шляхом надіслання такої інформації рекомендованим листом з описом вкладення на адресу ОСОБА_1 .

У січні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою щодо встановлення судового контролю за виконанням означеного судового рішення.

В обґрунтування звернення позивач зазначав, що відповідач судове рішення від 04.08.2020 року у справі № 520/7047/2020 не виконав, оскільки до листів МОЗ України, що отримані ним 30.06.2021 року та 29.11.2021 року відповідачем не була надана в повному обсязі інформація, що визначена у його зверненнях від 24.05.2019 року, 09.09.2019 року та 27.12.2019 року, а саме: копії затверджених МОЗ України уніфікованих клінічних протоколів на відповідність яким робився Висновок КЕО від 19.02.2019 року за напрямками лікування проктологія; копію експертного висновку залученого експерта за напрямком урологія, згаданого у листі МОЗ України від 17.10.2018 року № 17/11/147-18/2750; копію опрацьованих матеріалів, які надавались ТОВ «Он Клінік Харків» за вимогою МОЗ України та на основі яких складався Висновок КЕО від 19.02.2019 року, а саме: копії локальних клінічних протоколів за профілем (урологія та проктологія) надання медичної допомоги у ТОВ «Он Клінік Харків», копії сертифікатів лікарів-спеціалістів, які надавали йому медичну допомогу, копію протоколу засідання медичної ради ТОВ «Он Клінік Харків» щодо вищезазначеного випадку.

Позивач вказував, що судове рішення відповідачем не виконано, у тому числі і в рамках виконавчого провадження ВП № 65592246.

За наведеного, позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення від 04.08.2020 року у справі № 520/7047/2020, зобов`язати МОЗ України у строк 10 днів подати звіт по виконання судового рішення, за наслідками розгляду звіту або в разі неподання такого звіту ухвалою встанови ти новий строк подання звіту та накласти на керівника МОЗ України, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину суми штрафу стягнути на його користь, а половину до Державного бюджету України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 року відмовлено у задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 520/7047/2020.

Судове рішення вмотивовано тим, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади.

Позивачем до заявленого ним клопотання додано копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 65592246 від 01.06.2021 року, листа МОЗ України від 23.06.2021 року № 17-06/642/82-21/6759-зв з описом, постанови про відновлення виконавчого провадження № 65592246 від 27.10.2021 року, листа МОЗ України від 29.11.2021 року № 17-06/12780-зв. з описом, заяву про невиконання боржником рішення суду та державного виконавця від 21.12.2021 року, скріншот з Автоматизованої системи виконавчого провадження https://asvpweb.minjust.gov.ua/ - відомості про виконавче провадження № 65592246.

Зі змісту заяви позивача та доданих до неї документів судом встановлено, що фактично позивач вважає невиконаним рішення суду з підстав ненадання йому деякого переліку документів, зазначених у запитах від 24.05.2019 року, 09.09.2019 року та 27.12.2019 року, у той час як на стадії виконання судового рішення відповідач посилається на неможливість надання певного переліку документів у зв`язку з обмеженнями, встановленими Законом України «Про доступ до персональних даних» та інші підстави.

Водночас під час вирішення спору судом встановлювались обставини справи та розглядалось питання процедурних порушень, допущених відповідачем саме щодо форми надання відповіді на запити. Оцінка змісту запитуваної позивачем інформації у контексті наявності такої інформації у відповідача в цілому або про наявність у запитуваних документах інформації з обмеженим доступом судом не проводилась.

Відтак, за висновком суду оскільки порушувані у клопотанні позивача про встановлення судового контролю питання про обставини невиконання судового рішення відповідачем з огляду на ненадання певного переліку документів не досліджувались судом під час вирішення спору по суті у контексті змісту цих документів чи їх наявності у відповідача, оцінку таким обставинам на стадії виконання судового рішення суд надавати не уповноважений. Такі дії суду суперечитимуть принципу правової визначеності та фактично вирішуватимуть інший спір, який у цьому провадженні судом не розглядався.

Таким чином, у контексті спірних правовідносин, за наслідками яких і прийнято рішення у цій справі, на стадії виконання судового рішення суд визнав, що рішення суду фактично виконаним, а тому підстави для встановлення судового контролю у цій справі відсутні.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду від 09.02.2023 року та зобов`язати МОЗ України подати у встановлений судом строк (10 днів), звіт про виконання судового рішення у справі № 520/7047/2020.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що 30.06.2021 року на його адресу надійшов цінний лист від МОЗ України (від 23.06.2021 року № 17-06/642/82-21/6759-зв з додатком на 40 аркушах, який не містив запитану інформацію у повному обсязі.

29.11.2021 року на його адресу надійшов цінний лист від МОЗ України (№ 17-06/12780-зв), в якому були відсутні:

- копії затверджених МОЗ України уніфікованих клінічних протоколів на відповідність ким робився висновок КЕО від 19.02.2019 року за напрямком лікування - проктологія;

- копії експертних висновків залучених трьох експертів за напрямками урологія, сексопоталогія, проктологія, згаданих у листі МОЗ України від 17.10.2018 року № 17/11/147-18/27509, а саме, - не надано експертний висновок уролога;

- копії опрацьованих матеріалів, які надавались ТОВ «Он Клінік Харків» за вимогою МОЗ України та на основі яких складався висновок КЕО від 19.02.2019 року, а саме:

- копії локальних клінічних протоколів за профілем (урологія та проктологія) надання медичної допомоги у ТОВ «Он Клінік Харків»;

- копії сертифікатів лікарів-спеціалістів, які надавали йому медичну допомогу;

- копію протоколу засідання медичної ради ТОВ «Он Клінік Харків» щодо вищезазначеного випадку.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , представника МОЗ України, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення слід змінити, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.05.2019 року позивач звертався до МОЗ України із запитом, яким просив надати наступні документи та інформацію: - оригінал висновку клініко-експертної оцінки якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування клініко-експертної комісії МОЗ України від 19.02.2019 року щодо якості надання йому медичної допомоги та медичного обслуговування в умовах ТОВ «Он Клінік Харків»; - копію наказу про призначення засідання КЕК МОЗ України щодо якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування у ТОВ «Он Клінік Харків»; - протокол засідання КЕК МОЗ України від 19.02.2019 року КЕО у ТОВ «Он Клінік Харків»; - копії опрацьованих матеріалів на підставі яких робився висновок КЕО від 19.02.2019 року (перелічені у висновку КЕО); - затверджені клінічні протоколи на відповідність яким робився висновок КЕО від 19.02.2019 року; - експертні висновки залучених експертів, згаданих у листах МОЗ України від 17.10.2018 року № 17/11/147-18/27509 та від 07.12.2018 року № 17-06/М-16359/14718-зв.

09.09.2019 року позивач звертався до МОЗ України із запитом, яким просив надати наступні документи та інформацію: - копію протоколу засідання КЕК МОЗ України від 19.02.2019 року КЕО у ТОВ «Он Клінік Харків»; - копії опрацьованих матеріалів на підставі яких робився висновок КЕО від 19.02.2019 року (перелічені у висновку КЕО від 19.02.2019 року); - затверджені МОЗ України уніфіковані клінічні протоколи на відповідність яким робився висновок КЕО від 19.02.2019 року; - копії локальних клінічних протоколів за профілем (урологія та проктологія) надання медичної допомоги у ТОВ «Он клінік Харків», які запрошувалися МОЗ України у ЗОЗ до проведення КЕО; - копію наказу про призначення залучених експертів по даній справі; - експертні висновки залучених експертів за напрямками «урологія», «сексопатологія» та «проктологія», згаданих у листах МОЗ України від 17.10.2018 року № 17/11/147-18/27509 та від 07.12.2018 року № 17-06/М-16359/14718-зв.

27.12.2019 року позивач звертався до МОЗ України із запитом, яким просив надати наступні документи та інформацію: - копію протоколу засідання КЕК МОЗ України від 19.02.2019 року КЕО у ТОВ «Он Клінік Харків»; - копії опрацьованих матеріалів на підставі яких робився висновок КЕО від 19.02.2019 року (перелічені у висновку КЕО від 19.02.2019 року); - затверджені МОЗ України уніфіковані клінічні протоколи на відповідність яким робився висновок КЕО від 19.02.2019 року; - копії локальних клінічних протоколів за профілем (урологія та проктологія)

надання медичної допомоги у ТОВ «Он клінік Харків», які запрошувалися МОЗ України у ЗОЗ до проведення КЕО; - копію наказу про призначення залучених експертів по даній справі; - експертні висновки залучених експертів за напрямками «урологія», «сексопатологія» та «проктологія», згаданих у листах МОЗ України від 17.10.2018 року № 17/11/147-18/27509 та від 07.12.2018 року № 17-06/М-16359/14718-зв.

Враховуючи положення ст. 129-1 Конституції України, колегія суддів зазначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у порядку, зокрема ст.ст. 382 КАС України.

При цьому, з метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено, зокрема, дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2020 року у справі № 520/7047/2020, що набрало законної сили 12.11.2020 року, визнана протиправною бездіяльність МОЗ України щодо ненадання позивачу ОСОБА_2 відповідей на запити від 24.05.2019 року, 09.09.2019 року та 27.12.2019 року. МОЗ України зобов`язано надати позивачу ОСОБА_1 запитувану ним інформацію у запитах від 24.05.2019, 09.09.2019 та 27.12.2019 шляхом надіслання такої інформації рекомендованим листом з описом вкладення на адресу ОСОБА_1 .

Зі змісту резолютивної частина судового рішення у цій справі колегія суддів встановила, що це судове рішення має зобов`язальний характер, а саме, - відповідач зобов`язаний надати позивачу інформацію, перелік якої наведений позивачем в заявах, скерованих на адресу МОЗ України від 24.05.2019, 09.09.2019 та 27.12.2019.

Колегія суддів зазначає, що невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили; застосування процесуальних засобів судового контролю не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо; такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Предметом судового контролю в даній справі, відповідно до судового рішення, є встановлення факту надання відповідачем позивачу тієї інформації, яка визначена останнім у означених вище заявах.

Із матеріалів справи вбачається, що з часту набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/7047/2020, відповідачем МОЗ України на адресу позивача ОСОБА_1 було скеровано два листа.

Лист від 23.06.2021 року № 17-06/642/82-21//6759-зв, яким відповідач на виконання означеного вище судового рішення скерував на адресу позивача копії документів, усього на 40 аркушах (перелік документів, копії яких надсилалися на адресу позивача, в листі відсутній, а.с. 125).

Та лист від 29.11.2021 року № 17/06//12780-зв яким відповідач на виконання означеного вище судового рішення, повторно розглянув звернення позивача ОСОБА_1 , і додатково за запитом позивача скерував на його адресу копії документів, усього на 11 аркушах: копію листа Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 15.01.2018 року № 02-79/125; копію наказу ТОВ «Он Клінік Харків» від 03.03.2011 року; копію наказу МОЗ України від 03.07.2006 року № 431 «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Сексопаталогія»; копії доручень експертам КЕК МОЗ Горпинченку І.І. та Кебкалу А.Б. від 22.10.2018 року, від 06.02.2019 року відповідно; копію витягу з наказу МОЗ України від 16.01.2017 року № 30 «Про затвердження складу експертів клініко-експертної комісії М ОЗ України (а.с. 128-129).

Спростовуючи інформацію позивача ОСОБА_1 про не надіслання йому відповідачем МОЗ України на виконання судового рішення: - копії уніфікованих клінічних протоколів медичної допомоги, затверджених МОЗ України, в межах якої займаються діагностикою, лікуванням та профілактикою захворювань прямої кишки (проктологія), та які КЕК ураховані при складенні Експертного висновку від 19.02.2019 року; - копія Експертного висновку експерта (лікаря-уролога), залученого до роботи в КЕК МОЗ України, якій КЕК був урахований при складенні Експертного висновку від 19.02.2019 року; - копії локальних клінічних протоколів надання медичної допомоги хворим за напрямками лікування урологія та проктологія у ТОВ «Он Клінік Харків», відповідач надав лист від 15.09.2023 року № 14-09/26171/2-23, відповідно до якого на адресу позивача скеровано інформацію про те, що:

МОЗ України не затверджувало уніфіковані клінічні протоколи за напрямком лікування «проктологія». Локальний клінічний протокол за профілем «проктологія» надання медичної допомоги у ТОВ «Он Клінік Харків» до МОЗ України не надавався. У МОЗ України відсутні відомості щодо існування локального клінічного протоколу за профілем «проктологія» у ТОВ «Он Клінік Харків».

Щодо відсутності експертного висновку уролога МОЗ України повідомило позивача, що даний експерт не залучався до роботи КЕК МОЗ, що підтверджується витягом з протоколу № 13 (39) засідання КЕК МОЗ України від 19.02.2019 року.

Щодо документа під найменуванням «протокол засідання медичної ради «Он Клінік Харків» МОЗ України повідомило позивача, що такий документ не складався, відтак, такого документа не існує.

Позивачу ОСОБА_1 разом з означеним вище листом надіслана копія локального клінічного протоколу за профілем (урологія) надання медичної допомоги у ТОВ «Он Клінік Харків» (лист ТОВ «Он Клінік Харків» від 27.07.2018 року № 27/07 та наказ лікувального закладу від 03.07.2018 року, а також Висновок за результатами клініко-експертної оцінки клініко-експертної комісії за профілем «Хірургічна допомога» від 05.04.2017 року щодо надання медичної допомоги та медичного обслуговування позивача ОСОБА_1 у ТОВ «Он Клінік Харків».

Як убачається із опису вкладення у цінний лист від 17.09.2023 року (т. 2, а.с. 42) на адресу позивача були також скеровані, зокрема, копія витягу з протоколу № 13 (39) засідання КЕК МОЗ України від 19.02.2019 року, висновок за результатами клініко-експертної оцінки КЕК за профілем «Хірургічна допомога» від 05.04.2017 року щодо надання медичної допомоги позивачу у ТОВ «Он Клінік Харків», копія листа ТОВ «Он Клінік Харків» від 09.07.2018 року № 09/07, копія запиту МОЗ України від 04.07.2018 року № 17-06/М-7105/8306-за, копія наказу ТОВ «Он Клінік Харків» від 03.03.2011 року, копії сертифікатів лікарів-спеціалістів, які надавали медичну допомогу.

У подальшому, 30.10.2023 року, відповідач деталізував надану інформацію, зокрема щодо надання позивачу документів у відповідь на його запити або інформації про причини неможливості її надання.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 520/7047/2020. При цьому, колегія суддів зауважує, що предметом спору у справі № 520/7047/2020, який вирішений судом шляхом прийняття рішення від 04.08.2020 року, є питання бездіяльності відповідача МОЗ України щодо ненадання позивачу ОСОБА_2 відповідей на його запити від 24.05.2019 року, 09.09.2019 року та 27.12.2019 року. В свою чергу питання обґрунтованості клініко-експертної оцінки КЕК МОЗ України від 19.02.2019 року щодо якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування у ТОВ «Он Клінік Харків», щодо врахування КЕК МОЗ України всіх необхідних документів для надання такої оцінки не є обставинами, які досліджувалися під час розгляду та вирішення судом цієї справи.

Також. колегія суддів зазначає, що специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу накладається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту.

Таким чином, оскільки питання встановлення судового контролю за виконання судового рішення в адміністративній справі № 520/7047/2020 судом не розглядалось, зобов`язання подати в певний строк звіт про виконання судового рішення на відповідача не поклалось, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі прийнятий без дослідження усіх обставин, що мають значення для вирішення цього питання, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни судового рішення з підстав та мотивів його прийняття.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної частини та (або резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

Доводи позивача ОСОБА_1 стосовно участі у справі представника відповідача, якій не має відповідних повноважень (ст. 55 КАС України) спростовуються наданими до суду документами: наказом МОЗ України від 21.08.2020 року № 1952 «Про затвердження Положень про структурні підродили Юридичного департаменту», Положенням про Відділ організації роботи щодо представництва в судових та інших органах державної влади Юридичного департаменту МОЗ України, відповідно до п.п. 5.1.6 якого Відділ має право забезпечувати самопредставництво та представляти в установленому законодавством порядку інтереси МОЗ України в судах України та інших державних органах під час розгляду правових питань і спорів, учасниками яких є МОЗ, та довіреністю від 29.03.2023 року за № 14-33/2, якою Міністр МОЗ України уповноважив головного спеціаліста відділу організації роботи щодо представництва в судових та інших органах державної влади Юридичного департаменту Борсуковську А.О. представляти інтереси МОЗ України в судових та … органах (т. 2, а.с. 72-81).

Інші доводи апеляційної скарги висновки колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року змінити з підстав та мотивів її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 22 грудня 2023 року.