Справа № 480/9880/23
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2023 року Справа № 480/9880/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/9880/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- визнати протиправною бездіяльніть Державної утанови «Центр пробації» щодо зарахування до вислуги років в календарному обчисленні строк навчання в Сумській філії Міжрегіональної академії персоналом із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби;
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» щодо не підготовлення та не направлення документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугу років згідно пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» зарахувати до вислуги років в календарному обчисленні строк навчання в Сумській філії Міжрегіональної академії персоналом із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби та підготувати та направити мої документи до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 за №3-1 та статті 12 частини 1 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 21.02.2023, керуючись пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі-Закон №2262-ХІІ), звернулася з заявою до Державної установи «Центр пробації», у якій просила включити половину її навчання в Сумській філії Міжрегіональної академії управління персоналом з 31.08.1999 по 23.09.2002 та з 07.10.2002 по 24.12.2003 до вислуги років, відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію» та відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Також просила оформити документи та підготувати подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення їй пенсії за вислугою років згідно пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ.
Відповідач, листом від 28.03.2023, відмовив у зарахуванні половини навчання до вислуги років та в оформленні та поданні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у зв`язку із відсутністю у позивача календарної вислуги років для призначення пенсії. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Ухвалою суду від 12.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/9880/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Державна установа "Центр пробації" з позовними вимогами не погодилась, у відзиві на позовну заяву зазначила, що станом на день звільнення позивача зі служби вислуга років у календарному обчисленні становила 18 років 06 місяців, а відтак, права на призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262 позивач не має. При цьому вислуга років в пільговому обчисленні застосовується Пенсійним фондом при розрахунку розміру призначеної пенсії. Отже, Центр пробації не має законних підстав для оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також зауважує, що позивачу не зараховано час навчання у закладі вищої освіти, а саме у Сумській філії Міжрегіональної академії управління персоналом, оскільки після закінчення офіцерське (спеціальне) звання не присвоювалось.
У відповіді на відзив позивач, не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві. Зокрема, зауважує, що зміни, на які посилається відповідач, внесені Постановою №119 від 16.02.2022 до Постанови № 393, фактично позбавляють позивача права на призначення пенсії за вислугу років. Також вказує на те, що доводи відповідача, наведені у листі від 28.03.2023 про те, що Сумська філія Міжрегіональної академії персоналом не є навчальним закладом вищої освіти, після закінчення якого мені було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання, є безпідставними.
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.
Згідно з наказом Державної установи «Центр пробації» від 23.01.2023 №71/К (а.с.16) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-101734), начальника Сумського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, звільнено зі служби відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченнямштатів або проведення організаційних заходів) 20 лютого 2023 року.
На день звільнення вислуга років позивача становила у календарному обчисленні - 18 років 06 місяців 00 днів.
21.02.2023 позивач звернулася із заявою до Державної установи «Центр пробації», у якій просила включити до вислуги років половину її навчання в Сумській філії Міжрегіональної академії управління персоналом з 31.08.1999 по 23.09.2002 та з 07.10.2002 по 24.12.2003, відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію» (надалі - Постанова №393) та відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Також у вказаній заяві просила оформити документи та підготувати подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для призначення їй пенсії за вислугою років згідно пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ (а.с.23 -24).
На своє звернення позивач отримала відмову, оформлену листом від 28.03.2023 (а.с.25-26).
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"(далі - Закон № 2262-XII).
Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
За приписами статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, законодавцем було надано право Кабінету Міністрів України визначати порядок обчислення вислуги років та пільгові умови призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (далі Порядок).
Варто зазначити, що до 19.02.2022 пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.
Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).
На час звільнення позивача зі служби в Державній установі "Центр пробації" Міністерства юстиції України, пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Так, пунктом 1 Порядку установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Отже, з аналізу вказаних правових норм вбачається, що зарахування пільгового стажу особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб здійснюється лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України від 23.01.2023 року № 71/К, станом на день звільнення вислуга років позивача складає: у календарному обчисленні 18 років 06 місяців 00 днів, у пільговому обчисленні 24 роки 08 місяців 00 днів.
Отже, суд зазначає, що оскільки календарна вислуга років позивача станом на час звільнення становила менше 25 років, у відповідача відсутні підстави для оформлення та надсилання відповідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ч.1 ст. 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної установи «Центр пробації» зарахувати до вислуги років в календарному обчисленні строк навчання в Сумській філії Міжрегіональної академії персоналом із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 17 Закону №2262 до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Також, відповідно до абзацу 1 пункту 2 Постанови № 393 до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом "а" частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
Отже, відповідачем правомірно не зараховано позивачу час навчання у закладі вищої освіти, а саме у Сумській філії Міжрегіональної академії управління персоналом, оскільки після закінчення офіцерське (спеціальне) звання їй не присвоювалось.
Враховуючи встановлені у даній справі обставини та вище викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Посилання позивача на висновки, викладені у постановах судів апеляційної інстанцій, не можуть бути враховані судом, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України ураховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у постановах судів апеляційної інстанції.
Крім того, суд зауважує, що такі висновки судами було зроблено за іншого правового регулювання спірних правовідносин.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи зазначену позицію Європейського суду з прав людини, суд надав відповідь на всі аргументи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір) відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька