Справа № 440/8907/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 р.Справа № 440/8907/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду та в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 21.12.22 року по справі № 440/8907/22

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування свідоцтва,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавської військово-лікарської комісії війської частини НОМЕР_1 (далі відповідач, Полтавська ВКЛ в/ч НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування свідоцтва, в якому просив:

- визнати протиправними дії госпітальної ВЛК в/ч НОМЕР_1 по визнанню захворювання, травми (каліцтва), перелому гомілково-ступневого суглобу, НІ, не пов`язаних з проходженням військової служби;

- скасувати свідоцтво про хворобу №488 від 25.07.2022 в частині визнання отриманої їм травми (каліцтва), перелому лівого гомілково-ступневого суглобу, НІ, не пов`язаних з проходженням військової служби при виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини;

- визнати отриману ним травму (каліцтво) 27.04.2022 перелом гомілково-ступневого суглобу зі зазначеними порушеннями функцій при виконанні бойових завдань в зоні бойових дій в районі с. Рідне, Барвінкове, Ізюмського району Харківської області по захисту Батьківщини від агресії РФ, ТАК, пов`язаної з проходженням військової служби при виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини;

- зобов`язати госпітальну ВЛК в/ч НОМЕР_1 внести зміни у висновок (постанову) №488 від 25.07.2022 в частині визнання отриманої ним травми (каліцтва), перелому лівого гомілково-ступневого суглобу, ТАК, пов`язаної з проходженням військової служби при виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини;

- стягнути з госпітальної ВЛК в/ч НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на його користь правову допомогу та витрати, пов`язані з прибуттям до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернуто без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу адміністративного суду від 21.12.2022, оскільки судом порушені процесуальні норми права, передбачені ст.44, п.2,3 ч.3, ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не повертав йому клопотання, але і не задовольнив його, чим порушив його право на судовий захист доказами, які мають значення.

Зазначив, що до подачі позову він не міг отримати акт, який просив витребувати суд першої інстанції у своєму клопотанні, про нещасний випадок отримання ним 27.04.2022 травми лівого гомілкового суглобу при виконанні бойового завдання в зоні бойових дій поблизу с. Барвінково Ізюмського району Харківської області.

Повідомив, що повторно, після подання позову до суду, направляв командиру в/ч НОМЕР_2 рапорт про складання акту про нещасний випадок (отриманої травми гомілкового суглобу на передовій), а також запитував копію наказу про відрядження його в зону бойових дій в с. Барвінкове з 25.04.2022 по 02.05.2022, оскільки мав намір долучити ці документи до справи, проте відповіді не отримав, у зв`язку з чим звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про повернення без розгляду клопотання позивача про забезпечення доказів суд першої інстанції виходив з того, що заяву подано без врахування підстав, передбачених ст. 114 КАС України, вона є необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, подане позивачем клопотання про забезпечення доказів не містить обґрунтування на підтвердження того, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Колегія суддів звертає увагу, що викладені в клопотанні вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, оскільки обставини, які на його думку, вказують на наявність підстав для забезпечення доказів, полягають у тому, що позивач позбавлений можливості надати до суду у повному обсязі належним чином завірені копії документів, а не зазначення обставин, що такі докази не вдасться отримати взагалі.

При цьому, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції ухвалою від 21.12.2022 витребувано від в/ч НОМЕР_2 докази у справі, а саме: засвідчену копію наказу в/ч НОМЕР_2 про відрядження ОСОБА_1 в с. Барвінкове, Ізюмського району Харківської області та копію акту про нещасний випадок, що стався із ОСОБА_1 27.04.2022 в с. Барвінкове, Ізюмського району Харківської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки заяву про забезпечення доказів подано без врахування підстав, передбачених ст. 114 КАС України, вона є необґрунтованою, а тому підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції ст. 80 КАС України, спростовуються наведеним вище та наявною в матеріалах справи ухвалою про витребування доказів по справі.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд правильно застосував норми процесуального права.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року по справі № 440/8907/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 22.12.2023 року